ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 336/3501/22
Провадження № 33/807/745/23 Головуючий в 1-й інст. Звєздова Н.С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП                          Доповідач в 2-й інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
6 жовтня 2023 року                                                          м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

28.09.2023 року ОСОБА_1 безпосередньо до канцелярії суду першої інстанції подала апеляційну скаргу на вищевказану постанову разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При цьому підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Своє клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона не отримувала судове рішення та участь в судовому розгляді не приймала, тобто була позбавлена можливості вчасно подати апеляційну скаргу. 
Проте такі доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження спростовані матеріалами справи, а клопотання відповідно задоволенню не підлягає. 
Так, поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду. 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що доводи заявника про поновлення строків в справі є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі судом першої інстанції було викликано до судових засідань, вона була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується розписками на поштовому повідомленні про вручення судових повісток (а.с.16-17). 
Будь-яких заяв про неможливість взяти участь в судовому засіданні 18 жовтня 2022 року та клопотань про його відкладення ОСОБА_1 до суду не надала. 
27.10.2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку отримала копію постанови суду першої інстанції, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24). 
Однак, ОСОБА_1 майже через рік, а саме 28.09.2023 року подала апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку оскарження, доводи якого спростовані матеріалами справи. 
Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 
Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії»,  п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).
Так, Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).
Відповідно до вказаного, постанова районного суду набрала законної сили і підлягає виконанню. 
З урахуванням наведеного суддя апеляційного суду доходить до висновку, що вказані доводи заявника у клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду об`єктивно не могли перешкодити їй оскаржити постанову судді місцевого суду у межах встановленого процесуального строку, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження наведеної постанови, відсутні. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, - 
П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2022 року, якою остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду В.Я. Рассуждай 
Дата документу  Справа № 336/3501/22