Справа № 348/1451/20 
Провадження № 22-ц/4808/1254/23 
Провадження №22-ц/4808/1253/23
Провадження №22-ц/4808/1250/23
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Возняк В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року та додаткові рішення Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року та від 30 вересня 2022 року, ухвалені в складі судді Міськевич О.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2014 року.
У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 .
30 жовтня 2014 року він дав нотаріальну згоду на зміну прізвища дитини на дівоче прізвище відповідачки - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У квітні 2018 року відповідачка одружилася вдруге та в подальшому прізвище їх сина ОСОБА_3 було змінено на прізвище чоловіка відповідачки - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вказував, що фактично син проживає зі своєю матір`ю по АДРЕСА_1 . Місце проживання дитини визначено за спільною згодою сторін.
Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року №305 за його заявою призначено дні та години на побачення із малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: другої і четвертої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., ІНФОРМАЦІЯ_6 - за погодженням батьків. Даним розпорядженням не встановлено обов`язкової присутності матері при спілкуванні з дитиною, як і не визначено конкретне місце проведення часу з дитиною. Проте відповідачка категорично заперечує проти його зустрічей з сином без її присутності та самостійно встановлює місце і тривалість таких зустрічей. Під час цих побачень відповідачка дозволяє дитині гратися в телефоні, всіляко намагається обмежити тривалість його зустрічей з дитиною, дитина в її присутності почувається вимушено та не йде на контакт.
У зв`язку з цим він звернувся до Органу опіки і піклування Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області із заявою про зміну встановленого раніше графіку побачень з сином та просив встановити побачення без присутності матері дитини і сторонніх осіб. Однак 09 липня 2020 року Комісія вирішила не приймати рішення з даного питання та залишити розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року №305 в силі; ОСОБА_2 рекомендовано створити належні умови для спілкування батька з сином та не чинити цьому перешкод.
В подальшому він приїздив до сина або телефонував, щоб домовитися про зустрічі 13 червня 2020 року, 27 червня 2020 року, 11 липня 2020 року, 25 липня 2020 року, 08 серпня 2020 року, але жодного разу відповідачка не дала можливості поспілкуватися з сином. Також двічі - 13 червня 2020 року та 08 серпня 2020року була викликана поліція.
Посилаючись на неможливість сторонам самостійно дійти згоди у вихованні дитини, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні з дитиною - ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити способи участі у спілкуванні та вихованні з сином, а саме:
- побачення з сином за місцем проживання матері першої та третьої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. без присутності матері та сторонніх осіб. Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 , з можливістю відвідування місць відпочинку та розвитку в м. Івано-Франківськ;
- побачення з сином за місцем проживання батька другого та четвертого тижня місяця, з 12 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, без присутності матері. Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 ;
- побачення в день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_6 з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності матері;
- спільний відпочинок з сином тривалістю два тижні за межами України у літній період за погодженням з матір`ю дитини, для оздоровлення дитини на морі, без присутності матері;
- необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного зв`язку за тел. НОМЕР_1 або будь-яким іншим номером, погодженим з матір`ю в суді, та відеозв`язку (Skype, Viber, WhatsApp) на вибір матері, погодженим в суді, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
Рішенням Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 30 січня 2023 року про виправлення описки, заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14200 грн.
Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 30 вересня 2022 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погодившись із вказаними рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що востаннє спілкувався з сином 08.01.2022 року. Відповідачка з дитиною на початку воєнних дій в Україні виїхала за її межі. На даний час місце їхнього перебування йому не відоме. В суді вказана обставина з`ясована не була, як і те, коли вони повернуться по місцю свого проживання та реєстрації на території України.
Вказує, що він є громадянином України, військовозобов`язаним і для нього неможливо на даний час виїхати за межі України по місцю проживання дитини за кордоном. За таких обставин неможливі побачення з сином на підставі розпорядження Надвірнянської райдержадміністрації Івано-Франківської області від 21.11.2019 року, яке не передбачає спілкування з сином за допомогою відеозв`язку (Skype, Viber, WhatsApp).
Вважає недоведеними обставини, що після розірвання шлюбу він не брав участі у житті сина та почав активно проявляти інтерес до батьківських обов`язків лише після того, як ОСОБА_2 поставила питання про позбавлення його батьківських прав, і що саме з цієї причини дитина не бажає спілкуватися з батьком.
Зазначає, що з рішення Надвірнянського районного суду від 01.08.2022 року у справі №348/1924/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та про позбавлення батьківських прав слідує, що: « дійсно після розірвання шлюбу відповідач не брав активну участь у житті сина через об`єктивні причини, зокрема, він проживає і працює у іншому місті, між ним та відповідачем існують неприязні стосунки, однак в подальшому відповідач змінив ставлення до батьківських обов`язків та виявляє прихильне ставлення до свого сина з намаганням підтримувати і покращувати батьківсько-дитячі стосунки».
Тобто, висновки суду, зазначені в оскаржуваному рішенні суду в даній справі суперечать висновкам, зазначеним в рішенні суду від 01.08.2022 року у справі №348/1924/19, яке набрало законної сили.
Вказує, що згідно Висновку судово-психологічної експертизи від 11.10.2021 року емоційний стан малолітньої дитини, який виражається ситуативною тривожністю і напруженням при згадці про ОСОБА_1 , зумовлено відсутністю розуміння і належного пояснення дитині про його соціальну і сімейну роль в житті хлопчика, що ускладнює та негативно впливає на контакт хлопчика з батьком. Тобто, мати не пояснює дитині, ким йому приходиться ОСОБА_1 , посилаючись на те, що не знає, як краще в даній ситуації бути, щоб не нашкодити сину.
Вважає, що саме відсутність належного пояснення з боку матері дитини про соціальну і сімейну роль в житті хлопчика батька ускладнює та негативно впливає на контакт сина з батьком, а не відсутність батька у житті дитини та його нейтральне ставлення в перші роки життя малолітнього сина та до своїх обов`язків, як зазначено у рішенні суду першої інстанції.
Також не погоджується із висновком суду, що побачення батька із сином двічі на місяць і один раз в день народження дитини є найбільш доцільним для останнього. При цьому суд не аргументує, чому відмовлено в побаченні на умовах, які просив позивач у позовній заяві.
У висновку експерта зазначено, що з урахуванням вікових особливостей, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розвитку ОСОБА_3 не є доцільним в інтересах дитини відсутність контактів з батьком. Таким чином оскаржуваним рішенням порушено принцип рівності прав батьків щодо дитини, передбачений ст. 141 СК України.
Вважає, що побачення з дитиною у присутності матері, як зазначено у рішенні суду, може призвести до того, що стійкий психологічний зв`язок сина з батьком так і не буде відновлений і дитина не зможе сприймати його як одного зі своїх батьків, який бере участь в його житті і вихованні на рівні з матір`ю. На даний час сину 9 років, тобто в силу свого віку син може проводити деякий час без присутності матері. Крім того, в оскаржуваному рішенні відсутня мотивація, чому після налагодження довірчих відносин спілкування батька з сином не може відбуватися без присутності матері.
За наведених підстав просить скасувати рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року, додаткові рішення Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року та 30 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування рішення та додаткових рішень є безпідставними та необґрунтованими, а рішення ухвалені відповідно до вимог чинного законодавства, враховано всі фактичні обставини справи та правильно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права. Вказує, що за час її перебування з сином за кордоном позивач кілька разів телефонував до неї і спілкувався з сином ОСОБА_3 . На особистий номер сина не телефонував. Рекомендації Надвірнянської РДА про налагодження контакту з сином ОСОБА_1 свідомо не виконував. Вказує, що син відмовлявся спілкуватися з батьком, і саме з цього питання у сторін виникали конфлікти, і обидві сторони зверталися в поліцію. Зазначає, що з часу призначення позивачу днів та годин спілкування з сином рішенням Надвірнянської РДА він прибув на такі побачення лише 19 разів з 56 можливих, тобто не мав наміру і бажання спілкуватися з сином у визначені дні. Вважає, що позивачем не доведено, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вважає безпідставними і посилання позивача на матеріали іншої справи та встановлені в ній обставини, оскільки ні позивач, ні його представник не подавали клопотання про огляд її матеріалів чи долучення. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, стягнути з позивача на її користь понесені витрати на правову допомогу.
Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області також подано до суду заяву (відзив), в якій посилається на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, судом враховано всі фактичні обставини справи, надано належну оцінку всім доказам. Комісія з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради, заслухавши батьків хлопчика та діючи виключно в інтересах дитини, дійшла висновку, що на даний час не має потреби збільшувати час для спілкування дитини з батьком. За результатами Комісія вирішила: не приймати рішення щодо питання про збільшення часу для спілкування з дитиною, рекомендувати батьку ОСОБА_1 бачитися та спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 в дні та години, які призначені розпорядженням голови райдержадміністрації від 21.11.2019 року №305, а матері хлопчика, ОСОБА_2 та іншим особам, з якими проживає малолітня дитина, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Просить залишити рішення суду та додаткові рішення без змін.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 30 вересня 2022 року залишено без змін. Додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року змінено й зменшено витрати на професійну правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, в розмірі 6000 грн.
Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у вказаній справі скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, при розгляді справи не врахував, що позивач бажає налагодити стосунки з сином, з яким не спілкувався протягом тривалого часу, самі батьки, які проживають у різних містах України (позивач - у м. Львів, відповідачка разом із дитиною у м. Надвірна Івано-Франківської області) не створили умов, за яких можлива участь батька у спілкуванні з сином, а отже позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зміну способу участі батька у спілкуванні з дитиною залишились не вирішеними.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт в режимі відеоконференції та його представник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Відповідач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представники третьої особи - Органу опіки та піклування Надвірнянської міської ради в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності третьої особи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 16 липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.09.2013 року (т. 1, а.с. 8).
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.
Згідно заяви від 30 жовтня 2014 року, справжність підпису ОСОБА_1 на якій засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Філатовою А.О., останній надав згоду на зміну прізвища сина - ІНФОРМАЦІЯ_5 на прізвище ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1, а.с. 9).
На підставі вищевказаної заяви Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис про народження №169 від 17 вересня 2013 року.
В подальшому прізвище дитини змінено на ІНФОРМАЦІЯ_5 та видано повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 27 серпня 2019 року (т. 1, а.с. 11).
Відповідно до Розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року №305 призначено дні та години на побачення батька ОСОБА_1 із малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: другої і четвертої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; ІНФОРМАЦІЯ_6 - за погодженням батьків. Зобов`язано ОСОБА_2 та інших осіб, з якими проживає малолітня дитина, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною (т. 1, а.с. 12).
09 липня 2020 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської районної державної адміністрації розглянуто заяву ОСОБА_1 про зміну його участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами розгляду якої комісія дійшла висновку, що проведення зустрічей батька з сином без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між батьком та дитиною відсутній стійкий психологічний зв`язок і дитина, з огляду на її вік і тривалість проживання з матір`ю, поки що повноцінно не сприймає ОСОБА_1 як батька. На даний час Комісія не бачить потреби збільшувати час для спілкування і рекомендує батьку налагодити контакт з дитиною та використовувати для спілкування з сином час, призначений Комісією. Рішення з даного питання вирішено не приймати та залишити розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року №305 про призначення днів та годин на побачення в силі; рекомендувати ОСОБА_2 створити належні умови для спілкування батька з сином та не чинити в цьому перешкод (т. 1, а.с. 13).
Згідно з довідкою Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 19 червня 2020 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , 13 червня 2020 року о 12 год. 36 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13 червня 2020 о 12 год. 35 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не дає своєму колишньому чоловіку - ОСОБА_1 бачитись із їхнім спільним сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перевіркою не встановлено будь-яких фактів адміністративних чи кримінальних правопорушень. Із ОСОБА_2 проведена профілактична бесіда щодо виконання розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року №305 та недопущення перешкоджання зустрічі ОСОБА_1 з їхнім спільним сином ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 34).
Згідно з довідкою Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09 вересня 2020 року, від ОСОБА_2 10 серпня 2020 року надійшло звернення, у якому остання просила вжити заходів щодо колишнього чоловіка - ОСОБА_1 , який 08 серпня 2020 року вчинив конфлікт, під час якого підвищував голос на неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Перевіркою встановлено, що 08 серпня 2020 року близько 12 год. 40 хв., маючи на меті зустрітись із сином ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перебував біля території господарства по АДРЕСА_1 . Заявниця запропонувала синові підійти до батька, однак він відмовився це зробити через те, що останній йому не знайомий та тривалий час був відсутній у його житті. Розізлившись на небажання сина підійти до нього, ОСОБА_1 вчинив конфлікт, під час якого підвищував голос на неповнолітнього ОСОБА_3 та ображав заявницю. При цьому під час вказаних подій остання жодним чином не перешкоджала ОСОБА_1 бачитись та спілкуватись із сином. Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що дійсно у зазначений період часу знаходився за вказаною адресою, оскільки приїхав зустрітись із сином ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_2 не надала можливості провести час із сином. Під час вказаних подій будь-яких протиправних дій зі сторони ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вчинялось (т. 1, а.с. 69).
12 листопада 2018 року, 10 липня 2019 року та 13 листопада 2019 року працівники служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації проводили бесіди з малолітнім ОСОБА_3 , під час яких зі слів хлопчика стало відомо, що він ОСОБА_1 не знає та називає його дядьком, своїм батьком називає ОСОБА_12 , з яким на даний час проживає відповідачка ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 73-75).
Згідно з довідкою Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 16 жовтня 2020 року від ОСОБА_2 надійшло звернення, у якому остання просила вжити заходів щодо колишнього чоловіка ОСОБА_1 . В ході перевірки 15 жовтня 2020 року по факту конфлікту з колишнім чоловіком заявниця пояснила, що останній здійснював психологічний тиск на їхнього сина ОСОБА_3 , який відмовлявся йти на зустріч з ним у встановлений розпорядженням РДА час, ображав її та принижував. З ОСОБА_1 в телефонному режимі було проведено профілактичну бесіду по недопущенню порушень правил зустрічей з сином, встановлених розпорядженням РДА. Перевіркою не встановлено будь-яких фактів кримінальних правопорушень (т. 1, а.с. 76).
Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта СПЕ №212/2021 від 11 жовтня 2021 року, складеного експертами КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» на виконання ухвали суду першої інстанції, індивідуально-психологічні особливості обох батьків, особливості їх виховної поведінки не мають ознак негативного впливу на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, а поглиблення конфліктної сімейної ситуації може негативно вплинути на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Враховуючи вікові особливості малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оцінка сімейної ситуації дитини має залежність від впливу з боку батьків та інших референтних дорослих осіб, таке поняття, як «оцінка сімейної ситуації» у дитини ще недостатньо сформувалось з урахуванням сімейно-правових, юридичних, морально-етичних аспектів. Своєю сім`єю ОСОБА_3 вважає маму - ОСОБА_2 , батька - ОСОБА_12 , та двох братиків - ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Про те, що ОСОБА_1 є батьком хлопчика, ніхто дитині раніше не розповідав і нічого з даного приводу не пояснював. Можна вважати, що ОСОБА_1 виявляє прихильне ставлення до свого сина ОСОБА_3 2013 року народження, з намаганням підтримувати і покращувати батьківсько-дитячі стосунки. ОСОБА_3 2013 року народження виявляє негативне ставлення до батька ОСОБА_1 , якого вважає «дядьком ОСОБА_1 », оскільки хлопчикові ніхто не пояснив, яку соціальну роль в житті дитини виконує ОСОБА_1 , що виражається в небажанні говорити про нього, щоб останній до нього не приїжджав. У ОСОБА_1 , батька ОСОБА_3 , не виявлено ознак таких особливостей психічного стану та індивідуально-психологічних особливостей, які б надали негативний вплив на психічний стан і особливості психічного розвитку дитини. Ознак використання батьком неприпустимих, з точки зору дотримання прав дитини, форм поводження і способів виховання не виявлено. Ознак несприятливих наслідків дій ОСОБА_1 для психіки, психічного й особистісного розвитку неповнолітньої особи ОСОБА_3 не виявлено. Малолітній ОСОБА_3 з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища виявляє прихильність до матері - ОСОБА_2 та до ОСОБА_12 , якого вважає своїм батьком. З урахуванням вікових особливостей ОСОБА_3 та умов мікросоціального середовища він не може надати оцінку відношенню кожного з батьків. З урахуванням вікових особливостей, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку ОСОБА_3 експерт дійшов висновку, що не є доцільним в інтересах дитини відсутність контактів з батьком ОСОБА_1 . Емоційний стан малолітнього, який виражається ситуативною тривожністю і напруженням при згадці про ОСОБА_1 , зумовлено відсутністю розуміння і належного пояснення дитині про його соціальну і сімейну роль в житті хлопчика, що ускладнює та негативно впливає на контакти хлопчика з батьком ОСОБА_1 . Особливість ОСОБА_1 характеризується такими індивідуально-психологічними властивостями, як: обачність, розсудливість, доброзичливість, пасивність, емоційна стійкість, переважають екзальтовані риси характеру, які не досягають рівня акцентуації як крайньої межі характерологічної норми, і вказують на схильність до змін настрою від припіднятого до зниженого, сумного (т. 1, а.с. 179-185).
28 січня 2022 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської районної державної адміністрації розглядалось питання про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та зміну способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання ухвали суду від 20.12.2021 року. На засіданні комісії були присутні ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Комісією вирішено не приймати рішення з даного питання; ОСОБА_1 рекомендовано бачитися та спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в дні та години, які призначені розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року №305; ОСОБА_2 та іншим особам, з якими проживає малолітня дитина, не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином (т. 1, а.с. 190-191).
Згідно характеристики від 29 грудня 2021 року на учня 3-В класу Надвірнянського ліцею №3 ОСОБА_3 , дитина має хороший фізичний і розумовий розвиток, достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Програмований матеріал засвоює швидко. Має добре розвинену пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Організований, вміє самостійно працювати. Дотримується режиму дня, адекватно реагує на похвалу чи зауваження вчителя. Спокійний, врівноважений, вихований хлопчик. З однокласниками товариський, не конфліктний. Батьки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. Лаврінок ОСОБА_1 впродовж навчання дитини у 2-3 класах не спілкувався з класним керівником з питань навчання і виховання сина (т. 1, а.с. 194).
Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_2 від 10 січня 2022 року зі слів заявниці відомо, що батько дитини - ОСОБА_1 життям та матеріальним станом малолітнього сина ОСОБА_3 не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. У 2018 році ОСОБА_2 одружилася з ОСОБА_12 . Забезпеченням та вихованням сина ОСОБА_3 займаються разом ОСОБА_2 та ОСОБА_12 . У подружжя ОСОБА_2 народилося ще двоє дітей. Хлопчики гарно ладнають між собою. ОСОБА_20 виховується у повноцінній сім`ї та називає ОСОБА_12 батьком. ОСОБА_2 підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами (т. 1, а.с. 195).
За змістом характеристики з місця проживання ОСОБА_1 від 16 серпня 2019 року останній проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною. Зі слів сусідів сім`я характеризується виключно позитивно, мають місце хороші сімейні стосунки. ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні доньки, є добрим батьком. Зі слів дружини ОСОБА_1 намагається створити всі умови для всебічного розвитку старшого сина ОСОБА_3 , брати належну участь у його вихованні (т. 1, а.с. 196).
В судовому засіданні в суді першої інстанції малолітній ОСОБА_3 2013 року народження пояснював, що він проживає з матір`ю ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_12 та двома братами - ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Він знає відповідача ОСОБА_1 , якого вважає «дядьком ОСОБА_1 », однак не бажає говорити про нього і зустрічатися з ним.
Згідно з довідкою Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 21 лютого 2022 року від ОСОБА_1 22 січня 2022 року надійшло звернення про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно їхнього сина ОСОБА_3 , а також перешкоджає побаченню сина з батьком. Із ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, а також попереджено про відповідальність у випадку вчинення будь-яких протиправних дій відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 216).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме не доведена наявність перешкод для спілкуванні та виховання малолітньої дитини з боку відповідачки. При цьому, встановлюючи порядок побачень батька з сином, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, а також висновок психологічного обстеження дитини, проведений психологом, суд, дійшов висновку, що визначений порядок запропонований органом опіки та піклування періодичних тимчасових побачень батька з дитиною є найбільш доцільним, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. Разом з тим суд вважає, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. Отже підстав для зміни способу участі одного з батьків у вихованні дитини судом не встановлено.
Додатковим рішенням від 27 вересня 2022 року суд з урахуванням ухвали від 30 січня 2023 року про виправлення описки суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14200 грн., аргументуючи тим, що в задоволенні позову відмовлено, вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом, такі послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними документами, і їх вартість є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом, значенням справи для сторони.
Додатковим рішенням від 30 вересня 2022 року суд відмовив в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з огляду на те, що судовим рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому така заява сторони позивача є безпідставною.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутим). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст.10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 7 серпня 1996 року).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачкою ОСОБА_2 чиняться йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 2013 року народження у встановлені Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року №305 за його заявою дні та години на побачення.
При цьому наявність таких перешкод підтверджується поданими позивачем доказами, зокрема довідками Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області за 2020 рік, з яких вбачається наявність тривалого конфлікту сторін щодо можливості позивача проводити час з сином ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 34, 69, 76), довідками Служби у справах дітей Надвірнянської РДА від 12 листопада 2018 року, 10 липня 2019 року та 13 листопада 2019 року, відповідно до яких зі слів хлопчика він ОСОБА_1 не знає та називає його дядьком, своїм батьком називає ОСОБА_12 , з яким на даний час проживає відповідачка ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 73-75), Висновком судово-психіатричного експерта СПЕ №212/2021 від 11 жовтня 2021 року, яким встановлено, що оцінка сімейної ситуації дитини має залежність від впливу з боку батьків та інших референтних дорослих осіб, а ОСОБА_3 2013 року народження виявляє негативне ставлення до батька ОСОБА_1 , якого вважає «дядьком ОСОБА_1 », оскільки хлопчикові ніхто не вказав, яку соціальну роль в житті дитини виконує ОСОБА_1 , про те, що він є його батьком ніхто дитині раніше не розповідав і нічого з даного приводу не пояснював, що ускладнює та негативно впливає на контакти хлопчика з батьком (т. 1, а.с. 179-185).
Між тим, статтями 1 Закону України «Про охорону дитинства», 157 СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; а батько, з яким дитина не проживає, має право на спілкування, побачення з дитиною, а також надання йому інформації про дитину та дитині про нього, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року №305 не визначено побачень ОСОБА_1 з дитиною без присутності матері, а ОСОБА_2 зі свого боку не створила належних умов для спілкування батька з сином.
Крім того сам факт звернення позивача до органу опіки та піклування з приводу визначення порядку побачень з дитиною та до суду, пояснення самої  ОСОБА_2  службі у справах дітей та у відзиві на позов, є свідченням наявності перешкод у реалізації позивачем батьківських прав щодо участі у вихованні і спілкуванні з сином, який проживає з матір`ю (відповідачем по справі). Хоча неприязні стосунки між сторонами у справі не свідчать про протиправну поведінку позивача щодо дитини і не повинні порушувати інтереси дитини на участь батька в її житті.
Однак суд першої інстанції належної уваги на вказане не звернув.
Крім того самем Розпорядження не забезпечує належну участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною з огляду на присутність матері і її вплив на дитину під час таких зустрічей, а також тимчасовий виїзд дитини з матір`ю на проживання за кордон.
Разом з тим, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської районної державної адміністрації 09 липня 2020 року з розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну його участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_3 та 28 січня 2022 року під час розгляду справи в суді першої інстанції на виконання ухвали суду рішення з даного питання вирішено не приймати та залишити розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 21 листопада 2019 року №305 про призначення днів та годин на побачення в силі; ОСОБА_1 рекомендовано бачитися та спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в дні та години, які призначені вказаним Розпорядженням.
Апеляційний суд, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вік, стан здоров`я та психоемоційний стан, принцип рівності прав та обов`язків батьків, вважає, що позивач ОСОБА_1 має гарантоване законом та рівне з матір`ю право на спілкування та участь у вихованні сина. Дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, у повній мірі сприймати піклування кожного з них про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток.
Схожих висновків дійшов і Верховний Суд в постановах від 23 грудня 2021 року у справі №202/412/20 (провадження №61-18600св20), від 28 січня 2019 року в справі №619/3051/17, від 29 липня 2021 року в справі №758/5545/18 у подібних правовідносинах.
Той факт, що позивач тривалий час від народження дитини не брав участі у житті сина не може свідчити про неможливість такого спілкування та виховання в подальшому.
Доказів того, що спілкування з батьком суперечитиме інтересам ОСОБА_3 2013 року народження, перешкоджатиме його нормальному розвитку матеріали справи не містять, а доводи сторони відповідача про порушення в такому випадку найкращих інтересів малолітньої дитини не знайшли свого підтвердження.
Більше того, як зазначено у Висновку судово-психіатричного експерта СПЕ №212/2021 від 11 жовтня 2021 року індивідуально-психологічні особливості обох батьків, особливості їх виховної поведінки не мають ознак негативного впливу на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, а поглиблення конфліктної сімейної ситуації може негативно вплинути на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. У ОСОБА_1 , батька ОСОБА_3 , не виявлено ознак таких особливостей психічного стану та індивідуально-психологічних особливостей, які б надали негативний вплив на психічний стан і особливості психічного розвитку дитини. Ознак використання батьком неприпустимих, з точки зору дотримання прав дитини, форм поводження і способів виховання не виявлено. Ознак несприятливих наслідків дій ОСОБА_1 для психіки, психічного й особистісного розвитку неповнолітньої особи ОСОБА_3 не виявлено (т. 1, а.с. 179-185).
Щодо посилань сторони відповідача в суді апеляційної інстанції на Довідку Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради про проведену бесіду з ОСОБА_3 від 25.09.2023 року, з якої вбачається, що хлопчик тривалий час не спілкується з батьком, образи на нього не має, однак спілкуватися не бажає, а також клопотання про необхідність допиту дитини в судовому засіданні, то апеляційний суд зазначає, що такі підтверджують відсутність необхідного спілкування батька з сином на даний час і формування відповідного ставлення дитини, однак не можуть свідчити про недоцільність та шкідливість такого контакту в майбутньому.
З урахуванням вікових змін хлопчика, його розвитку та потреб, зважаючи на встановлені належним чином фактичні обставини у справі на підставі наданих доказів, а також враховуючи принципи диспозитивності, змагальності та пропорційності, рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, беручи до уваги найкращі інтереси дитини, а також мінімізацію контактів та поглиблення конфліктної ситуації між колишнім подружжям, яка може негативно вплинути на емоційний стан малолітнього, суд приходить до висновку про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 його сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом визначення відповідних днів та годин їх побачень без присутності матері, а також спілкування батька з сином засобами телефонного і відеозв`язку, що забезпечить права позивача на спілкування з сином та сприятиме налагодженню відносин між ними.
Суд зазначає, що для налагодження належних довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово має відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. При цьому наявність між сторонами неприязних відносини та конфліктів можуть негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні їхніх зустрічей у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню спілкування батька з дитиною.
Схожі висновки висловив Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2023 року у справі №730/518/21 (провадження №61-9150св 23).
Однак визначений позивачем графік побачень призведе до порушення рівноваги щодо участі обох батьків у спілкуванні з дитиною, зокрема, у вихідні та святкові дні. Тому такі вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом встановлення графіку їх зустрічей наступним чином: кожної першої та третьої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. без присутності матері дитини, без обмеження адреси прогулянок, за попереднім погодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 та за бажанням дитини - ОСОБА_3 . Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 ; спільний відпочинок з сином тривалістю два тижні у літній період без присутності матері дитини, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 та за бажанням дитини - ОСОБА_3 . Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 ; необмежене спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто засобами телефонного зв`язку за тел. НОМЕР_1 або будь-яким іншим номером, погодженим з матір`ю дитини, та відеозв`язку (Skype, Viber, WhatsApp) на вибір матері, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
При цьому суд врахував вимоги позову, висновки органу опіки та піклування разом з іншими доказами у справі, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та режим її розпорядку дня, стан її здоров`я та психоемоційний стан, факт тривалого неспілкування батька з сином та місце проживання обох батьків, які проживають у різних областях України.
Щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення можливості святкування дня народження сина з батьком, то суд зазначає, що задоволення цих позовних вимог призведе до порушення інтересів дитини, крім того, такі вимоги перебувають у площині договірного врегулювання питання щодо виконання батьківських обов`язків між сторонами.
З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні хлопчика, що буде відповідати інтересам дитини.
Що ж стосується вимог апеляційної скарги про скасування додаткових рішень у цій справі Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року та від 30 вересня 2022 року, то апеляційний суд зазначає, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Такі ж висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі №904/8884/21.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позову до суду першої інстанції сплачено 840,80 грн. судового збору, апеляційної скарги - 1261,20 грн., касаційної скарги - 3363,20 грн.
Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Таким чином з огляду на вищенаведене та часткове задоволення позовних вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2732 грн. 60 коп. судового збору, що становить половину сплаченого за подання позову до суду першої інстанції, апеляційної скарги та касаційної скарги.
Щодо вимог сторін про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, які у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України підтверджені належними доказами, зокрема, такі витрати позивача підтверджені при розгляді справи в суді першої інстанції на суму 13290,00 грн., в апеляційному суді - на суму 10000,00 грн. та в касаційному суді - на суму 8000,00 грн., відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції на суму 14000,00 грн., в апеляційному суді - на суму 6000,00 грн. та в касаційному суді - на суму 8000,00 грн., то з урахуванням часткового задоволення позову і співмірності таких витрат справі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11526 грн. 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року, додаткові рішення Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року та від 30 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2022 року, додаткові рішення Надвірнянського районного суду від 27 вересня 2022 року та від 30 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.
Усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 його сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення графіку їх зустрічей наступним чином:
- кожної першої та третьої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. без присутності матері дитини, без обмеження адреси прогулянок, за попереднім погодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 та за бажанням дитини - ОСОБА_3 . Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 ;
- спільний відпочинок з сином тривалістю два тижні у літній період без присутності матері дитини, без обмеження адреси перебування, за попереднім погодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_2 та за бажанням дитини - ОСОБА_3 . Місце передачі дитини - АДРЕСА_1 ;
- необмежене спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто засобами телефонного зв`язку за тел. НОМЕР_1 або будь-яким іншим номером, погодженим з матір`ю дитини, та відеозв`язку (Skype, Viber, WhatsApp) на вибір матері, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 2732 (дві тисячі сімсот тридцять дві) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання позову до суду першої інстанції, апеляційної скарги та касаційної скарги та 11526 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.