Постанова 
Іменем України
 
20 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 372/2894/17
провадження № 61-1689св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),
суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч», державне підприємство «СЕТАМ», Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Немировської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І., касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у тому ж складі суддів,
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч», державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, державної реєстрації права власності та свідоцтва про придбання майна.
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний луч» (далі - ОСББ  «Солнєчний луч»), державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП  «СЕТАМ»), Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Обухівський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області), ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, державної реєстрації права власності та свідоцтва про придбання майна.
 
Позовна заява мотивована тим, що 04 лютого 2016 року Обухівським районним судом Київської області видано судовий наказ № 372/5130/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Солнєчний луч» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 79 183,47 грн, а  02  листопада 2016 року - судовий наказ № 372/2650/16-ц про стягнення з   ОСОБА_1 на користь ОСББ «Солнєчний луч» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 55 431,79 грн. Указані судові накази пред`явлено до виконання в примусовому порядку до Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області та у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 проведено виконавчі дії: описано та продано нерухоме майно ОСОБА_1 - машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
 
На момент звернення до суду з цим позовом зазначене нерухоме майно перебувало у власності ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу та акта про проведені електронні торги від 21 червня 2017 року ОСОБА_2 визнана переможницею та їй передано відповідний акт торгів, у подальшому вона зареєструвала своє право власності на вказане машиномісце, про що 19  липня 2017 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В. до реєстру внесено запис № 21453962.
 
Спірне нерухоме майно ОСОБА_2 придбала на електронних торгах за 78 938,41 грн.
 
Позивач вважає, що його право власності було порушено відповідачами під час проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна. Також порушення були допущені у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, не було надано строк для добровільного виконання наказів суду, його не було повідомлено про вчинення виконавчих дій, опис та арешт майна здійснювались за його відсутності. Зазначені порушення вплинули безпосередньо і на подальший перебіг та організацію торгів.
 
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати недійсними електронні торги арештованого майна, оформлені протоколом № 253750, які відбулись 03 травня 2017 року і були проведені ДП «СЕТАМ» щодо лота № 210510, відповідно до яких було реалізоване майно, що належало на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: машиномісце №  НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № 3 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231;
- скасувати протокол електронних торгів № 253750, які відбулись 03 травня 2017 року і проведені ДП «СЕТАМ» щодо лота №  210510;
- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № НОМЕР_1 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231, зареєстроване приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В. 19 липня 2017 року, запис про право власності № 21453962;
- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів, серія та номер 3399, видане ОСОБА_2 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В.
 
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2018  року залучено до участі у справі ОСОБА_4 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, допущено ОСОБА_5 до участі у справі як представника ОСОБА_4 , визнано ОСОБА_2 відповідачем у справі. Заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на машиномісце № НОМЕР_1 площею 17 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1304115332231, яке належить на праві власності ОСОБА_2 .
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року у складі судді Кравченка М. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2018 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Мельника Я. С.,апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2018 року залишено без змін.
 
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки під час розгляду справи не було встановлено факту порушення порядку проведення електронних торгів, які відбулися 03 травня 2017 року, законним та  обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 квітня 2018  року, додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від  02  серпня 2018 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили питання обізнаності позивача про примусове відчуження його майна у рахунок погашення заборгованості перед ОСББ  «Солнєчний луч» шляхом примусової реалізації машиномісця на торгах. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ненаправлення позивачу документів, які передували підготовці, організації та проведенню таких торгів, вказує на порушення положень Порядку реалізації арештованого майна.
 
Також було вказано, що поза увагою судів залишились доводи позивача про те, що судові накази, видані Обухівським районним судом Київської області від 04 лютого 2016 року у справі № 372/5130/15-ц та від 02 листопада 2016 року у справі № 372/2650/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги були скасовані, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доказам, наданим позивачем на підтвердження своїх вимог, а також не встановили дійсних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
 
Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність порушень, які могли вплинути на результат торгів з реалізації арештованого майна, є передчасними.
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року у складі судді Зінченко О. М. у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, щопозивач не довів порушення своїх прав в ході проведення електронних торгів з реалізації належного йому нерухомого майна.
 
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що вартість спірного машиномісця на момент проведення електронних торгів була занижена та не відповідала проведеній оцінці. Висновок про вартість майна, який складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП» на день проведення торгів був дійсний.
 
Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті організатора електронних торгів було розміщено інформаційне повідомлення про проведення електронних торгів. На організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником.
 
Позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні, не реалізував своє право на оскарження звіту про оцінку вартості машиномісця, тому його незгода з таким звітом не може бути підставою для визнання результатів торгів недійсними.
 
На час розгляду справи відсутні судові рішення, що набрали законної сили, якими б було встановлено неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця в межах виконавчого провадження, із відповідними скаргами позивач в установленому законом порядку не звертався.
 
Окрім того, дії державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, не стосуються правил проведення торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.
 
Судові накази про стягнення з   ОСОБА_1 на користь ОСББ «Солнєчний луч» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг були скасовані вже після проведення електронних торгів, які відбулись 03 травня 2017 року та були чинними на момент їх проведення.
 
За відсутності належних доказів наявності в розпорядженні державного виконавця на час відкриття виконавчого провадження відомостей про те, що зареєстрована адреса місця проживання боржника ОСОБА_1 відмінна від адреси, зазначеної у судових наказах Обухівського районного суду Київської області, державний виконавець діяв у відповідності до приписів абзацу 2 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на порушеннях, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
 
Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 35 500,00 грн, оскільки ОСОБА_2 не довела надання їй правової допомоги адвокатом Ткаченком О. В.
 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про розподіл судових витрат по справі.
 
Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 53 338,44 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задоволено частково.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
 
Визнано недійсними електронні торги арештованого майна, оформлені протоколом № 253750, які відбулись 03 травня 2017 року, проведені ДП «СЕТАМ» щодо лота № 210510, з реалізації машиномісця № НОМЕР_1 , яке належало ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № НОМЕР_1 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231.
 
Скасовано протокол електронних торгів № 253750, складений ДП «СЕТАМ», які відбулись 03 травня 2017 року, щодо лота № 210510, з реалізації машиномісця № НОМЕР_1 , яке належало ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № НОМЕР_1 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231.
 
Скасовано рішення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я. В. від 19 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № НОМЕР_1 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231, запис про право власності № 21453962.
 
Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № НОМЕР_1 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231, номер 3399, видане 19 липня 2017 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В.
 
В задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСББ «Солнєчний луч» про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено частково, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено та скасовано додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати  та відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про стягнення судових витрат.
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, а додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат залишено без змін.
 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі по 5 540,00 грн з ДП «СЕТАМ», Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_2 .
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 як боржник не був повідомлений державним виконавцем належним чином про виконавчі дії, які він вчиняв до передачі майна на реалізацію. Враховуючи те, що позивачу не було відомо про примусову реалізацію його майна у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, а на момент звернення до суду з цим позовом торги вже відбулись, і право власності на спірне майно зареєстровано за ОСОБА_2 , колегія суддів вважала, що визнання торгів недійсними є належним способом захисту прав позивача у цій справі.
 
Скасовуючи додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати  та відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про стягнення судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини дванадцятої статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт не зазначив, яким саме чином слід розподілити судові витрати, понесені ОСОБА_4 . Таким чином, в задоволенні заяви ОСОБА_4 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.
 
До апеляційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Вказана апеляційна скарга задоволена в частині стягнення витрат на сплату судового збору, які були понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, при подачі апеляційних скарг та касаційної скарги, який становить в загальній сумі 16 621,00 грн. Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив вимоги ОСОБА_1 до відповідачів: ДП «СЕТАМ», Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області та ОСОБА_2 , з вказаних відповідачів стягнено витрати по оплаті судового збору по 5 540,33 грн.
 
Заява в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишена без задоволення, оскільки при подачі позовної заяви ОСОБА_1 не зазначив, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу та їх орієнтовний розмір. В грудні 2017 року до справи було надано заяву про допуск адвоката ОСОБА_5 до участі в справі та договір про надання адвокатських послуг, який укладений 22 листопада 2017 року ОСОБА_1 з адвокатом Проскурня Т. В. При цьому також не було зазначено про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу.
 
Залишаючи без змін додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 35 500,00 грн, апеляційний суд вказав, що підстави для скасування вказаного додаткового рішення відсутні у зв`язку з висновком апеляційного суду про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 .
 
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення відмовлено. 
 
Заяву представника ОСОБА_1  - ОСОБА_9 задоволено. Ухвалено по справі додаткове рішення, яким витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1304115332231.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 116 539,99 грн, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року було відмовлено у стягненні на користь ОСОБА_1 суми витрат на правничу допомогу, разом з тим витрати на сплату судового збору, які поніс ОСОБА_1 в ході розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій в загальній сумі  16 621,00 грн були розподілені та стягнуті в рівних частинах з відповідачів.
 
Представник позивача - ОСОБА_9 в заяві від 09 січня 2023 року просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким витребувати від  ОСОБА_3 на користь позивача машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не ухвалив рішення щодо цієї позовної вимоги.
 
Як відомо з матеріалів справи, представник позивача 30 листопада 2020 року подав заяву про збільшення позовних вимог щодо витребування на користь позивача у ОСОБА_3 спірного машиномісця, оскільки за договором дарування, укладеним 15 листопада 2018 року та посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. за реєстровим номером 5803, ОСОБА_2 подарувала, а  ОСОБА_3 прийняла у дар вказане машиномісце.
 
Апеляційний суд прийшов до висновку, що вказану вимогу слід задовольнити, оскільки витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2023 року до Верховного Суду,  ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути судові витрати.
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду,  ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить додаткову постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про витребування спірного машиномісця скасувати та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про витребування машиномісця залишити без задоволення. 
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить додаткову постанову суду апеляційної інстанції змінити в частині відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідачів судові витрати, які пов`язані із розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Рух касаційних скарг в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , витребувано її із Обухівського районного суду Київської області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2023 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року задоволено. Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову суду апеляційної інстанції.
 
На підставі ухвали Верховного Суду від 24 травня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
 
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 04 вересня 2023 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
В касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 23 жовтня 2019 року у справі
№ 922/3537/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 810/497/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 127/33501/18, від 11 березня 2021 року у справі
№ 644/8749/20, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 21 липня 2021 року у справі № 903/277/20, від 15 вересня 2021 року у справі
№ 742/3070/18, від 26 січня 2022 року у справі № 362/423/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 372/1023/19, від 14 грудня 2022 року у справі
№ 205/2535/17. 
 
В касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що на момент проведення оспорюваних електронних торгів діяв Порядок реалізації арештованого майна, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 283/5. Відповідно до вказаного порядку на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. Норми Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року не містять обов`язку державного виконавця пересвідчитись в отриманні боржником повідомлення про відкриття виконавчого провадження, оцінку майна та інших документів виконавчого провадження. Зазначення позивачем адреси своєї реєстрації в судових засіданнях, ініційованих ним після проведення спірних електронних торгів не може бути підставою для скасування торгів, проведених 03 травня 2017 року. 
 
Судові накази скасовані після проведення оспорюваних електронних торгів та реєстрації права власності на спірне майно, а виконавчі провадження закінчені.
 
Свідоцтво про придбання нерухомого майна з торгів є лише підставою для реєстрації права власності за покупцем (тобто не є правовстановлюючим документом), а тому не підлягає скасуванню чи визнанню недійсним.
 
Позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні, не реалізував своє право на оскарження дій державного виконавця.
 
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи виніс додаткове рішення від 09 серпня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо стягнення судових витрат без проведення належного та глибинного дослідження всіх необхідних доказів та надання їм правової оцінки.
 
В касаційній скарзі на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 923/1061/18, від 19 грудня 2019 року у справі № 925/185/19, від 23 січня 2020 року у справі № 925/186/19, від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 755/1139/18, від 18 травня 2022 року у справі № 522/12862/19,
від 22 лютого 2023 року у справах № 204/1523/21 та № 462/5606/20.
 
В касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції не зазначив на підставі яких доказів він дійшов висновку про витребування спірного майна, так як в матеріалах справи відсутній договір дарування.
 
Заява представника позивача про збільшення позовних вимог була фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключало можливість розгляду поданої заяви як збільшення розміру заявлених позовних вимог.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19,
від 31 березня 2021 року у справі № 916/2087/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 905/716/20, від 15 квітня 2021 року у справі № 910/7540/19,
від 14 грудня 2021 року у справі № 905/716/20, від 11 липня 2022 року у справі № 127/20772/20, від 20 вересня 2022 року у справі № 756/11978/16-ц,
від 14 грудня 2022 року у справі № 205/2535/17.
 
В касаційній скарзі зазначається, що позивач отримував правову допомогу за двома різними договорами і копії цих договорів містяться в матеріалах справи.
 
Суд апеляційної інстанції не врахував та не дослідив докази, які підтверджують наявність понесених позивачем судових витрат.
 
Доводи інших учасників справи
 
У березні 2023 року  ОСОБА_1 надіслав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову суду апеляційної інстанції, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
 
У травні 2023 року  ОСОБА_1 надіслав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову суду апеляційної інстанції, у якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.
 
У червні 2023 року ОСОБА_2 надіслала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а додаткову постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат залишити без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд встановив, що 29 грудня 2011 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «База «Солнєчний луч», набув у власність машиномісце №   НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1304115332231 (т. 3 а. с. 93).
 
04 лютого 2016 року Обухівським районним судом Київської області видано судовий наказ № 372/5130/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ  «Солнєчний луч» заборгованості за житлово-комунальні послуги в  розмірі 79 183,47 грн та судового збору у розмірі 609,00  грн, а  02  листопада 2016 року - судовий наказ №  372/2650/16-ц про стягнення з   ОСОБА_1 на користь ОСББ «Солнєчний луч» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 55 431,79 грн та судового збору у розмірі 689,00 грн (т. 1 а. с. 9, 10).
 
11 квітня 2016 року головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 за судовим наказом
№ 1-н-1/16, виданим Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 79 792,47 грн (79 183,47 грн + 609 грн), яка листом державного виконавця від 11 квітня 2016 року за вих. № 4965 направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , для виконання та відома (т. 1 а. с. 95).
 
29 грудня 2016 року головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 за судовим наказом
№ 1-н-101/16, виданим Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 56 120,79 грн (55 431,79 грн + 689 грн), яка листом державного виконавця від 29 грудня 2016 року за вих. № 1009/1 направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , для виконання та відома (т. 1 а. с. 104).
 
29 березня 2017 року головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 199, 200).
 
У межах виконання зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. на підставі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» проведено опис належного ОСОБА_1 майна, а саме: машиномісця № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № 3 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231, згідно з актом опису й арешту майна від 16 листопада 2016 року.
 
Постановою головного державного виконавця Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевича А. І. від 23 листопада 2016 року для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення вартості описаного та арештованого майна, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП» (т. 1 а. с. 63).
 
Згідно із супровідним листом від 23 листопада 2016 року за № 492/1 державний виконавець направив сторонам виконавчого провадження для відома копію постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23 листопада 2016 року (т. 1 а. с. 39).
 
Відповідно до звіту про оцінку майна від 30 листопада 2016 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП», ринкова вартість об`єкта оцінки - машиномісця № 3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначена станом на 30 листопада 2016 року без урахування ПДВ та складає 76 639,23 грн (т. 1 а. с. 60).
 
23 лютого 2017 року головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. відповідно до статті  57  Закону України «Про виконавче провадження» сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом було надіслано повідомлення про результати визначення оцінки майна боржника (т. 1 а. с. 40).
 
03 травня 2017 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації лоту № 210510, а саме: машиномісця № НОМЕР_1 , загальною площею 17,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з протоколом № 253750 електронні торги з реалізації лоту № 210510 відбулися 03 травня 2017 року, переможцем торгів стала ОСОБА_2 з найвищою ціновою пропозицією в розмірі 78 938,41 грн, яка своєчасно сплатила кошти за придбаний лот, а саме: машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 17 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
21 червня 2017 року головним державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевичем А. І. складено акт про проведені електронні торги (т. 1 а. с. 35, 36).
 
19 липня 2017 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В. на підставі акта про проведені електронні торги від 21 червня 2017 року, затвердженого в. о. начальника Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, Орловій А. Ю. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 3399, та в той же день проведена державна реєстрація права власності на спірне майно.
 
Судові накази, видані Обухівським районним судом Київської області 04 лютого 2016 року у справі № 372/5130/15-ц та 02 листопада 2016 року у справі № 372/2650/16-ц, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, в подальшому об`єднані у зведене провадження № НОМЕР_4, були скасовані судом за заявами ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 201).
 
За договором дарування, укладеним 15 листопада 2018 року та посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. за реєстровим номером 5803, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар вказане машиномісце (т. 7 а. с. 65).
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову суду апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, а на додаткову постанову суду апеляційної інстанції - задоволенню, касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Щодо визнання електронних торгів недійсними
 
Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.
 
Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
 
Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17).
 
Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц).
 
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів.
 
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
 
Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Оцінка впливу скасування судових наказів, на виконання яких реалізовано спірне майно, на законність електронних торгів
 
Позивач визначив однією із підстав позову про визнання недійсними торгів те, що судові накази, на виконання яких реалізовано спірне нерухоме майно, після торгів було скасовано.
 
Судовий наказ, виданий Обухівським районним судом Київської області 04 лютого 2016 року у справі № 372/5130/15-ц скасований за заявою ОСОБА_1 ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 серпня 2017 року. Судовий наказ, виданий Обухівським районним судом Київської області 02 листопада 2016 року у справі № 372/2650/16-ц скасований за заявою ОСОБА_1 ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01 вересня 2017 року.
 
У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення.
 
Тож, згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), саме лише скасування судового рішення (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення.
 
У справі, що переглядається, електронні торги з реалізації спірного нерухомого майна відбулися 03 травня 2017 року, а судові накази скасовано 22 серпня 2017 року та 01 вересня 2017 року відповідно. 
 
На час проведення електронних торгів судові рішення були чинними, а спір щодо оплати житлово-комунальних послуг існував, при цьому після скасування судових наказів такий спір підлягав вирішенню в порядку позовного провадження.
 
Тлумачення норм законодавства, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватися судом саме на момент їх проведення. Саме лише скасування судового рішення (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення), не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до моменту набрання законної сили ухвалою суду про скасування судового наказу. За своєю суттю електронні торги мають бути безпечною підставою набуття майна, оскільки публічна процедура реалізації майна має гарантувати невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, набутого у такий спосіб. Очевидно, що використання як підстави для оспорення торгів факту скасування судових наказів, може вплинути на стабільність цивільного обороту та характеристику власне торгів як найбезпечнішої підстави набуття майна, за умови, що такої підстави недійсності не існувало в момент проведення електронних торгів.
 
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 вказала, що добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій.
 
Отже, за обставин цієї справи, коли позивач тривалий час не вживав заходів до належного збереження свого майна та його утримання, в тому числі щодо врегулювання питання заборгованості перед ОСББ «Солнєчний луч», не наводив суду доводів щодо недобросовісності дій, які були вчинені на підставі скасованих в подальшому судових наказів, враховуючи, що цивільно-правовий спір між ОСОБА_1 із ОСББ «Солнєчний луч» щодо оплати житлово-комунальних послуг носив реальний (а не надуманий, фіктивний) характер, саме лише скасування цих судових рішень, не є підставою для визнання електронних торгів недійсними.
 
Щодо необізнаності позивача про виконавче провадження 
 
Однією з основних підстав звернення позивача до суду з цим позовом є твердження про неналежне його повідомлення про відкрите виконавче провадження.
 
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
 
Встановлено, що всі документи виконавчого провадження (постанови про відкриття виконавчих проваджень, постанова про призначення експерта, повідомлення про оцінку арештованого майна) надсилались державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , тобто за адресою, яка зазначена у судових наказах від 04 лютого 2016 року та від 02 листопада 2016 року.
 
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про те, що державний виконавець діяв у відповідності до приписів абзацу 2 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
 
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 644/8749/18 зазначено, що безпідставними є доводи скаржника про те, що проведення прилюдних торгів без належного повідомлення про це позивача призвело до порушення її прав, оскільки судами було встановлено і матеріалами справи це підтверджено, що позивачу направлялись повідомлення про проведення електронних торгів та судом установлено, що всі повідомлення позивачу надсилались за місцем розташування квартири, а від позивача не надходило повідомлень про зміну її адреси проживання та адреси, на яку слід направляти кореспонденцію.
 
Щодо оцінки арештованого майна 
 
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається також на ту обставину, що оцінка спірного майна не відповідає ринковій.
 
Згідно зі звітом про оцінку вартості машиномісця № 3, загальною площею 17,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , станом на 30 листопада 2016 року оцінювачем ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП» визначена ринкова вартість цього майна, яка становила 76 639,23 грн. Строк дії звіту - 6 місяців, отже на день проведення торгів цей висновок був дійсний. 
 
Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними (постанова Верховного Суду України від 26 серпня 2014 року у справі № 3-36гс14).
 
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц.
 
Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 766/3470/16-ц дійшов висновку про те, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.
 
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 361/5316/18зазначено, що «порушення, допущені державним (приватним) виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні до призначення електронних торгів, зокрема щодо надсилання позивачу копій документів виконавчого провадження не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів у цій справі недійсними.
 
Суд першої інстанції встановив, що на час розгляду цієї справи відсутні судові рішення, що набрали законної сили, якими б було встановлено неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця в межах виконавчого провадження, із відповідними скаргами боржник в установленому законом порядку не звертався.
 
Щодо доводів позивача про порушення правил проведення торгів
 
Згідно із частиною другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна.
 
Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті організатора електронних торгів - ДП «СЕТАМ» було розміщено інформаційне повідомлення про проведення електронних торгів з продажу машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер машиномісця № 3 як об`єкта нерухомого майна 1304115332231, яке було передано в реалізацію за заявкою головного державного виконавця Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Борискевича А. І. Стартова ціна машиномісця (лоту № 210510) була визначена в розмірі 76 639,23 грн.
 
Згідно із пунктом 4 розділу І Порядку реалізації арештованого майна (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) взаємодія органів державної виконавчої служби та приватних виконавців з організатором щодо реалізації арештованого майна, у тому числі надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, здійснюється через особисті кабінети відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців в Системі. Надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, електронною поштою, поштовими відправленнями, доставка нарочним або кур`єрською службою доставки дозволяються виключно у разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу особистих кабінетів відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців більше ніж на 24 години, до відновлення їх працездатності. 
 
Відомості про електронні торги, майно, яке виставляється на них, доступні всім особам та розміщені на веб-сайті електронних торгів, що є складовою частиною системи електронних торгів, на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюється реєстрація учасників, подання заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги. Веб-сайт функціонує у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Інтернет.
 
Аналіз змісту вищезазначеного Порядку дає підстави для висновку про те, що на організатора торгів не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником.
 
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 липня 2020 року у справі № 332/3368/17 та від 21 червня 2023 року у справі № 369/5218/19.
 
Отже, позивачем не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заявленого позивачем позову.
 
Апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову в позові ОСОБА_10 до ОСББ «Солнєчний луч», разом з тим, помилково скасував правильне по суті рішення суду першої інстанції про відмову ОСОБА_10 в задоволенні решти позовних вимог до інших відповідачів.
 
З урахуванням встановлених у справі обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення у вказаній частині не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.
 
Щодо оскарження додаткової постанови Київського апеляційного суду
 
Додаткове судове рішення апеляційного суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі та не може існувати окремо від нього. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
 
Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 761/15741/17 та від 26 липня 2023 року у справі № 754/4352/21.
 
З урахуванням наведеного, оскільки колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку про часткове скасування постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року, тому додаткова постанова Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року також підлягає скасуванню в частині задоволення заяви представника ОСОБА_1  - ОСОБА_9 про витребування від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1304115332231.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Враховуючи, що позивачеві ОСОБА_1 повністю відмовлено в позові, на нього слід покласти понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати у цій справі.
 
09 серпня 2021 року Обухівський районний суд Київської області відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 35 500,00 грн, покликаючись на ту обставину, що ОСОБА_2 не довела надання їй правової допомоги адвокатом Ткаченко О. В.
 
Верховний Суд вважає цілком обґрунтованими доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо скасування додаткового рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року в частинівідмови в задоволенні заяви ОСОБА_2  про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу виходячи за наступних підстав.
 
Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).
 
Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
 
Згідно з частинами першою - третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
 
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
 
Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
 
У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ордер, який видано відповідно до Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).
 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
 
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
 
Відповідач ОСОБА_2 надала суду копії договору про надання правової допомоги № 01/10/20 від 01 жовтня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Адвокатська фірма «Альянс» в особі директора Ткаченко О. В., додаткової угоди № 1 від 07 грудня 2020 року до цього договору, актів приймання виконаних робіт від 29 грудня 2020 року, 19 травня 2021 року, 23 липня 2021 року та 06 серпня 2021 року,  укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Адвокатська фірма «Альянс» в особі директора Ткаченко О. В., меморіальних ордерів від 02 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 21 травня 2021 року, 06 серпня 2021 року,  квитанцій від 26 липня 2021 року та 06 серпня 2021 року (т. 6 а. с. 121, т. 8 а. с. 87 - 94).
 
В пункті 2.2 договору про надання правової допомоги № 01/10/20 від 01 жовтня 2020 року зазначено, що представником інтересів ОСОБА_2 за цим договором визначено адвоката Ткаченко  О. В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5190/10 від 17 липня 2014 року, виданого Радою адвокатів Київської області.
 
Також в матеріалах справи наявні ордер, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Ткаченко О. В. та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України (т. 6 а. с. 76, 123, 124).
 
Адвокат Ткаченко О. В. брала участь в розгляді справи в суді першої інстанції, що підтверджується, зокрема, протоколом судового засідання від 22 липня 2021 року  (т. 8 а. с. 52 - 54).
 
На думку колегії суддів Верховного Суду розмір понесених ОСОБА_2 витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із:  складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторін. Підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.
 
За подання касаційної скарги відповідач ОСОБА_2 сплатила 5 120 грн судового збору, що підтверджується квитанцією № 32528798800006251488 від 01 лютого 2023 року. 
 
Отже, з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 35 500 грн витрат на професійну правничу допомогу та 5 120 грн судового збору, а всього - 40 620 грн судових витрат.
Відповідно до частини дванадцятої статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. 
 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2018  року залучено до участі у справі ОСОБА_4 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
 
ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 в ході розгляду справи підтримувала.
 
Враховуючи, що позивачеві у позові відмовлено, понесені третьою особою на стороні позивача судові витрати не підлягають відшкодуванню.
 
Тому відсутні підстави для скасування постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року в частині скасування додаткового рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати  та відмови в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про стягнення судових витрат.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
 
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
 
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
 
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
 
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
 
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;
 
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;
 
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
З огляду на вказане у мотивувальній частині цієї постанови, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову суду апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, а на додаткову постанову суду апеляційної інстанції - задоволенню, касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без задоволення.
 
Додаткове рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а постанову суду апеляційної інстанції та додаткову постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати частково.
 
Керуючись статтями 389, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 рокузадовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, державної реєстрації права власності та свідоцтва про придбання майна скасувати і залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року, яким відмовлено в задоволенні позову в цій частині.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1  судових витрат в сумі по 5 540,00 грн з державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 скасувати.
 
Касаційну скаргуОСОБА_2 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року задовольнити. 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року залишити без задоволення.
 
Додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року в частині витребування машиномісця від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 скасувати і відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1  - ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення.
 
Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року в частинівідмови в задоволенні заяви ОСОБА_2  про стягнення з ОСОБА_1  витрат на правничу допомогу в розмірі 35 500,00 грн скасувати.
 
В решті постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 рокута додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року залишити без змін.
 
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40 620 (сорок тисяч шістсот двадцять) грн 00 коп. судових витрат.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       А. І. Грушицький
Судді:                                                                                                 С. О. Карпенко
                                                                                                             І. В. Литвиненко
                                                                                                             Є. В. Петров 
                                                                                                             В. В. Пророк