Номер провадження: 22-ц/813/6645/23 
Справа № 493/615/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 493/615/22
Провадження номер: 22-ц/813/6645/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Зєйналової А.Ф.к.,

учасники справи:
- позивач - ОСОБА_1 ,
- відповідач - ОСОБА_2 ,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Мясківської І.М. о 15 годині 25 хвилині 10 травня 2023 року, повний текст рішення складений 18 травня 2023 року,

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Гольма Балтського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) зобов`язати Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 103 від 06 травня 2022 року ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Гольма Балтського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 . Дату, місце народження, прізвище, ім`я та по батькові залишити незмінним; 3) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Гольма Балтського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , місце роботи невідоме, на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі - частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також позивачка просить стягнути понесені судові витрати в сумі - 992,40 грн..
ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 29.07.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Балтського районного суду Одеської області 29.06.2016 року.
На початку червня 2021 року вони відновили близькі стосунки, про що знала її сім`я та їхні друзі. На початку вересня 2021 року вона повідомила відповідача про свою вагітність, чому він зрадів, так як не мав своїх дітей. Вагітність проходила з ускладненнями, у зв`язку з чим вона неодноразово лікувалася в умовах стаціонару. Відповідач турбувався про неї, привозив ліки, продукти та давав кошти на лікуванн, виявив бажання бути записаним батьком дитини. Однак з середини листопада 2021 року відповідач став уникати зустрічі з нею без пояснення такої поведінки.
ІНФОРМАЦІЯ_4 в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня «ООР» вона народила доньку - ОСОБА_4 , недоношену, на 35 тиждні вагітності та повідомила про це відповідача, який відмовився подати заяву про реєстрацію батьківства до органу реєстрації цивільного стану. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного Кодексу України (а. с. 2 - 6).

Позиція відповідача в суді першої інстанції 

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки після розірвання шлюбу з позивачкою у нього ніяких близьких інтимних відносин не було. Він не заперечує проти проведення експертизи, але при цьому не бажає приймати участі в ній та здавати свої біологічні зразки (а. с. 33 - 34).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року задоволено вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..
Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язано Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 103 від 06 травня 2022 року ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Гольма Балтського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 . Дату, місце народження, прізвище, ім`я та по батькові залишено незмінним.
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі - частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі - 992,40 грн..
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неодноразове нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи, тобто ухилення від її проведення, свідчить про небажання відповідача отримати точні висновки щодо походження дитини, спростувати доводи позивачки про його батьківство щодо дитини. Вказана бездіяльність відповідача, що призвела до неможливості проведення експертизи, надала суду можливість визнати факт, який відповідачем заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача. Рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. 
Щодо стягнення аліментів, суд виходив з того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, тому суд дійшов до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню (а. с. 127 - 133).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Балтського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що помилковими є висновки суду першої інстанції щодо відновлення стосунків між позивачкою та відповідачем. Зазначає, що після розірвання шлюбу у 2016 році жодних близьких інтимних відносин у сторін не було і бути не могло, так як всі колишні почуття до позивачки позгасали ще до розірвання шлюбу. Вказує на те, що у позивачки були близькі відносини з декількома чоловіками. Зазначений у позовній заяві можливий час зачаття дитини відрізняється від реально можливого (а. с. 145 - 149).

Позиція позивачки в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги. Вказує, що на початку червня 2021 року відновились близькі стосунки з відповідачем, а на початку вересня 2021 року вона помітила, що вагітна. Вагітність проходила з ускладненнями та дитина народилась недоношеною. Крім того, відповідач безпідставно ухилявся від проходження експертизи, тим самим вказані дії призвели до неможливості провести експертизу. Тому вказані дії надали можливість суду встановити факт, який відповідачем заперечується (а. с. 174 - 178). 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року залишено без руху (а. с. 152 - 153).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.07.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 10.05.2023 (а. с. 161 - 161 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.7.2023 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 166).
22.08.2023 року від Балтського відділу ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 172).
22.08.2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 174 - 178).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 181 - 181 зворотна сторона).
У судовому засіданні в режимі відеоконференції з Балтським районним судом Одеської області Куценко І.В. та її представник - адвокат Печарський В.Д. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв, клопотань, зокрема про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, про можливість розгляду справи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

29.07.2015 року сторони зареєстрували шлюб, який в подальшому було розірвано рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.06.2016 року (а. с. 8).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народила доньку - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а. с. 9).
Відповідно до медичного свідоцтва про народження №358 від 19.04.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня «ООР» ОСОБА_1 народила доньку - ОСОБА_4 , недоношену, на 35 тижні вагітності (а. с. 10 - 10 зворотна сторона).
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 11 - 11 зворотна сторона).
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року задоволено клопотаня позивачки про призначення судово-генетичної експертизи, проведення якої доручено судово-експертній установі КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а. с. 51 - 52)
26.10.2022 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2519-11 від 14.10.2022 року про те, що судово-медична молекулярно-генетична експертиза може бути проведена в Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи при одночасному прибутті (обов`язково) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та дитини - ОСОБА_4 о 10 годині 28.10.2022 року для відбору біологічних зразків. Повідомлення було надіслано на адресу електронної пошти відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_6  та ним отримано 26.10.2022 року (а. с. 65 -68). Повідомлення також було надіслано відповідачу і за номером його мобільного телефона (а. с. 70). Аналогічні повідомлення були надіслані позивачці.
31.10.2022 року на адресу суду надійшло чергове повідомлення експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2658-11 від 31.10.2022 року про те, що судово-медична молекулярно-генетична експертиза може бути проведена в Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи при одночасному прибутті (обов`язково) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_4 о 10 годині 30 хвилин 21.11.2022 року для відбору біологічних зразків. Повідомлення було надіслано на адресу електронної пошти відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_6  та ним отримано 07.11.2022 року (а. с. 71-73). Повідомлення також було надіслано відповідачу і за номером його мобільного телефона (а. с. 74). Аналогічні повідомлення були надіслані позивачці.
02.12.2022 року від судово-експертної установи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшло повідомлення за № 2828-11 про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з повторною неявкою відповідача ОСОБА_2 , при цьому ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 в призначені дати прибували до експертної установи (а. с. 78).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права 

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. 

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, прийняття аргументів викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).
Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Встановлено, що ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року по справі призначалась судово-генетична експертиза для встановлення біологічного батьківства відповідача. Проте ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся для забору біологічних зразків для проведення судово-генетичної експертизи, що унеможливило її проведення і це свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі. При цьому ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 в призначені дати проведення експертизи прибувала разом з дитиною до експертної установи. 
Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивачки про встановлення батьківства.
При цьому судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні.
Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків його та дитини. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані дії та бездіяльність відповідача, призвели до неможливості проведення експертизи, а тому надали суду першої інстанції можливість визнати факт та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача (стаття 109 ЦПК України). 
Визнання відповідача батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 відповідає інтересам малолітньої дитини. Негативних наслідків для дитини судом апеляційної інстанції не встановлено.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду
від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження
№ 61-18333св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18). Ця правова позиція є незмінною.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21)).
Колегія суддів звертає увагу, що належних, допустимих і достатніх доказів на спростовування батьківства відповідачем не надано.
Позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про встановлення батьківства. Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів на утримання дитини не встановлено.
Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні. 

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 10 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова 

                                                                        О. М. Таварткіладзе