П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/8960/23	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 11.09.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі – в/ч НОМЕР_2 ) про:
-          визнання протиправної відмови в/ч НОМЕР_2 у проведенні перерахунку та доплати ОСОБА_1 у належному розмірі підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додаткової відпустки, передбаченої ч.12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі – Закон №3551-ХІІ) за 2016-2022 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, із застосуванням п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова №704), в редакції чинній з 29 січня 2020 року, при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1. 14 вказаної постанови;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 провести за період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно перерахунок та доплатити ОСОБА_1 у належному розмірі додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат та справляння обов`язкових платежів і зборів, зокрема:
-          підйомної допомоги, передбаченої п.3 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ), обчисленої з місячного грошового забезпечення, з урахуванням п.4 Постанови №704, в редакції чинній з 29 січня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання. визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-IX з 01 січня 2022 року на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням, які встановлено Додатками 1 та 14 до вказаної постанови,
-          грошової компенсації, передбаченої п.14 ст. 10 Закону №2011-ХІІ за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також невикористані 98 дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ст. 12 Закону №3551-ХІІ зa 2016-2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з урахуванням п.4 Постанови №704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ з 01 січня 2022 року, на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням, які встановлено Додатками 1 та 14 до вказаної постанови,
-          одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону №2011-ХІІ виходячи з розміру грошового забезпечення, з урахуванням п.4 Постанови №704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ з 01 січня 2022 року на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням. які встановлено додатками 1 та 14 до вказаної постанови.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем були виплачені додаткові види грошового забезпечення в меншому ніж належало розмірі, а також неправомірне застосування під час проведення розрахунку та здійсненні таких виплат майору ОСОБА_1 п.4 Постанови №704 у редакції змін, затверджених п.6 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 (далі – Постанова №103), який визнано протиправним та скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18. призвело до порушення відповідачем законного права позивача на належні виплати додаткових видів грошового забезпечення за весь період, протягом якого ОСОБА_1 мав право на них. Таким чином відповідач протиправно відмовив позивачу у проведенні перерахунку та доплаті у належному розмірі додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з перерахованих на виконання судових рішень, які набрали законної сили, розмірів (сум) місячного грошового забезпечення, посадового окладу, окладу за військовим званням, розмір яких визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з Додатками 1, 14 до Постанови №704.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений станом на 01 січня 2018 року. Тому, позивачу було здійснено виплату підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні обчислених виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 року.
Відповідач також звернув увагу, що зобов`язання в/ч НОМЕР_2 провести за період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно перерахунок та доплатити позивачу додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат та справляння обов`язкових платежів і зборів, зокрема: підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додатково ї відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні застосовуючи прожитковий мінімум станом на 01 січня 2022 року це зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який діє та може діяти лише на підставі Закону, вчинити дії всупереч цьому Закону, на догоду спірним та невідповідним самим собі та один одному підзаконним нормативно-правовим актам, що буде досить не баченою правовою колізією, яка значно вийде за межі системи права України. 
Крім того відповідач вказував, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по вказаній справі не визначено обов`язку в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні. Більш того, утворення такого прецеденту безпідставно створить соціальну напруженість та несправедливість та як наслідок може призвести до неправомірної перевитрати Державного Бюджету України в умовах воєнного стану.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною відмову в/ч НОМЕР_2 у проведенні перерахунку та доплати ОСОБА_1 у належному розмірі підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додаткової відпустки, передбаченої ч.12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі – Закон №3551-ХІІ) за 2016-2022 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, із застосуванням п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова №704), в редакції чинній з 29 січня 2020 року, при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1. 14 вказаної постанови;
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 провести за період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно перерахунок та доплатити ОСОБА_1 у належному розмірі додаткові види грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат та справляння обов`язкових платежів і зборів, зокрема:
-          підйомної допомоги, передбаченої п.3 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ). обчисленої з місячного грошового забезпечення, з урахуванням п.4 Постанови №704, в редакції чинній з 29 січня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання. визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-IX з 01 січня 2022 року на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням, які встановлено Додатками 1 та 14 до вказаної постанови,
-          грошової компенсації, передбаченої п.14 ст. 10 Закону №2011-ХІІ за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також невикористані 98 дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ст. 12 Закону №3551-ХІІ зa 2016-2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з урахуванням п.4 Постанови №704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ з 01 січня 2022 року, на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням, які встановлено Додатками 1 та 14 до вказаної постанови,
-          одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону №2011-ХІІ виходячи з розміру грошового забезпечення, з урахуванням п.4 Постанови №704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ з 01 січня 2022 року на тарифні коефіцієнти за посадою та за військовим званням. які встановлено додатками 1 та 14 до вказаної постанови.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги:
-          згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року;
-          розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений станом на 01 січня 2018 року. Тому, позивачу було здійснено виплату підйомної допомоги, компенсації за невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 98 дні додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні обчислених виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 року. Також, Кабінет Міністрів України досі не встановив іншого порядку обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням. Маючи право лише виконувати вимоги законодавства, а не його змінювати чи виходити за його рамки, в/ч НОМЕР_2 правомірно застосував положення п.4 в редакції Постанови №103. З огляду на вказане, протиправна складова саме у діях в/ч НОМЕР_2 , відсутня взагалі.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства і ніяким чином не спростовують висновків суду першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 у період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно, проходив військову службу в в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується витягами з наказів начальника в/ч НОМЕР_2 від 19 квітня 2022 року №97-ОС та від 11 серпня 2022 року №206-ОС.
Відповідно до витягу з наказу начальника в/ч НОМЕР_2 від 11 серпня 2022 року №206-ОС у зв`язку із звільненням позивача з військової служби у відставку за станом здоров`я із виключенням з військового обліку ОСОБА_1 з 11 серпня 2022 року виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі №420/12692/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 , яка полягає у незастосуванні п.4 Постанови №704, в редакції чинній з 29 серпня 2020 року, при обчисленні ОСОБА_1 в період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно, розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, невизначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням.
Зобов`язав в/ч НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: визначити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням в період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно.
В частині вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити, з урахуванням проведеного перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, перерахунок та доплату: місячного грошового забезпечення, підйомної допомоги, винагороди за бойове чергування (бойову службу), грошової компенсації за невикористані у 2022 році 29 днів щорічної основної відпустки та невикористані 98 днів додаткової відпустки за 2016 – 2022 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням в її розмірі індексації грошового забезпечення, суд відмовив.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року скасоване в частині відмови в позові ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням сум індексації. Ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 , яка полягає у неврахуванні в місячному грошовому забезпеченні ОСОБА_1 , з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, суми індексації грошового забезпечення.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії – залишене без змін.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року в адміністративній справі №420/12692/22, які набрали законної сили 29 березня 2023 року, в/ч НОМЕР_2 позивачу перераховано розміри посадового окладу та окладу за військовим званням та 11 квітня 2023 року виплачено за період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року грошове забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні.
30 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив провести перерахунок розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період його служби, а саме, визначити розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року у розмірі 2 481 грн., на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою – 2,96 та військовим званням - 0,76 в період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно, та виходячи з даного перерахунку, а також з урахуванням раніше проведених виплат та справляння обов`язкових платежів і зборів, виплатити заборгованість по грошовому забезпеченню за період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року, зокрема заборгованість з виплати: 1.1. Місячного грошового забезпечення; 1.2. Підйомної допомоги, передбаченої п.3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, обчисленої з перерахованого розміру місячного грошового забезпечення; 1.3. Винагороди за бойове чергування (бойову службу), виходячи з розміру перерахованого місячного грошового забезпечення; 1.4. Грошової компенсації, передбаченої п.14 ст. 101 Закону №2011-ХІІ за всі невикористані 29 дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також невикористані 98 дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ст. 12 Закону №3551-ХІІ за 2016 – 2022 роки виходячи з розміру перерахованого місячного грошового забезпечення; 1.5. Одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону №2011-ХІІ, виходячи з розміру перерахованого місячного грошового забезпечення. 
11 квітня 2023 року на звернення позивача відповідач листом №14/1805-23 надав відповідь згідно якої зазначено, що на виконання рішень адміністративних судів по справі №420/12692/22, в/ч НОМЕР_2 позивачу здійснено перерахунок розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, визначено розмір посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням в період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року включно. Також проведено нарахування, з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, сум індексації грошового забезпечення. Грошові кошти в розмірі 43 988, 52 грн. перераховані на надані банківські реквізити за платіжним дорученням від 07 квітня 2023 року №3415. Зобов`язань здійснити перерахунок та виплату додаткових видів грошового забезпечення рішеннями судів у справі №420/12692/22 не встановлювалося. Також, рішення судів по справі №420/12692/22 не містять обов`язку в/ч НОМЕР_2 підготувати та подати до Адміністрації Державної прикордонної служби України документи перерахунку пенсії. При цьому, на вимогу позивача надано деталізований та підписаний уповноваженими посадовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону розрахунок сум, проведений з урахуванням добровільного виконання рішень суду.
ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення 11 серпня 2022 року, а остаточний розрахунок при звільненні був проведений відповідачем лише 11 квітня 2023 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 січня 2022 року збільшено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то в розумінні чинного п.4 Постанови №704 це призводить до збільшення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та, як наслідок, інших складових грошового забезпечення, що вираховуються від розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.
Зазначене свідчить, що з лютого 2022 року збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2022 року) призводить до збільшення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, що слугує підставою для перерахунку такого грошового забезпечення за вказаний період.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що здійснюючи позивачу обчислення грошового забезпечення із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, відповідачі діяли не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, п.п.2, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" п.3 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року №2017-III, п.п.1, 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою №704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Пунктом 6 Постанови №103 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові №704 п.4 викладено в такій редакції: "2 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 02 серпня 2022 у справі №440/6017/21 щодо спірних правовідносин, які є тотожними цьому спору, зауважив, що на момент набрання чинності Постановою №704 (01 березня 2018 року) п.4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених п.6 Постанови №103, а саме: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Тобто, станом на 01 березня 2018 п.4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року №2017-III (далі – Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст. 6 Закону №2017-III).
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Крім того, згідно ч.2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (п.1) та порядок встановлення державних стандартів (п.3).
Разом з цим, Верховний Суд наголосив на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.
В свою чергу, Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року та 2022 року відповідно, не містять.
Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року – набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі №913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19, від 09 червня 2022 року у справі №520/2098/19).
Таким чином, з огляду на передбачені в ч.3 ст. 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 29 січня 2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати п.4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу – Закону №1928-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Згідно п.п.1, 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (далі – Порядок), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.6 розділу XXIII цього Порядку).
Відповідно п.1 розділу XXIV Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пунктом 7 розділу XXIV Порядку, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, виплата вказаних одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а відповідні дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу в заниженому розмірі грошового забезпечення в період з 19 квітня 2022 року по 11 серпня 2022 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, є протиправними.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Проте, згідно з пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.
Суд зазначає, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ та п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини аналогічного характеру були розглянуті Верховним Судом, який в постанові від 02 серпня 2022 у справі №440/6017/21, при цьому суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:
(1) з 01 січня 2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п.4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
(3) встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21 та від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.