Ухвала
 
31 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 461/8614/17
провадження № 61-14399ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звернення стягнення на незареєстроване майно ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2021 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби у                      м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Шевченківський ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ (м. Львів)) звернувся до суду з поданням, у якому просив надати дозвіл на звернення стягнення на незареєстроване в законному порядку нерухоме майно з метою виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 461/2066/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 22 березня 2019 року, та виконавчого листа                      № 461/8614/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 15 травня             2020 року; 
надати дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника у спільному майні, а саме: 1/2 нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м під літерою Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано у приватну власність фізичній особі ОСОБА_2 25 листопада 2009 року протоколом № 25/11 загальних зборів учасників ТОВ «Техн-Ас», право власності на яке у товариства виникло на підставі рішення Господарського суду Львівської області (справа           № 9/79 від 06 травня 2008 року), яке не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку.
Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 05 серпня 2021 року надав дозвіл на звернення стягнення на незареєстроване в законному порядку нерухоме майно з метою виконання виконавчого листа № 461/2066/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 22 березня 2019 року, та виконавчого листа № 461/8614/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова 15 травня 2020 року. Надав дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника у спільному майні, а саме: 1/2 нерухомого майна загальною площею 1298,9 кв. м під літерою Б-2, за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано у приватну власність фізичної особи ОСОБА_2 25 листопада 2009 року згідно протоколу № 25/11 загальних зборів учасників ТзОВ «Техн-Ас», право власності на яке у товариства виникло на підставі рішення Господарського суду Львівської області (справа № 9/79 від 06 травня 2008 року), яке не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку.
 
Львівський апеляційний суд постановою від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 серпня 2021 року - без змін.
 
Верховний Суд постановою від 23 березня 2023 року касаційну скаргу                ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задовольнив частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Львівський апеляційний суд постановою від 07 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив. Ухвалу Галицького районного суду                         м. Львова від 05 серпня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні подання Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ                  (м. Львів) відмовив.
 
03 жовтня 2023 року адвокат Добушовський О. В. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року (повний текст якої складено 14 серпня 2023 року) з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року поновлено адвокату Добушовському О. В. як представнику ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судового рішення та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
27 жовтня 2023 року на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку нову редакцію касаційної скарги, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 07 серпня 2023 року  та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 та постанові Верховного Суду 13 вересня 2022 року у справі № 911/731/18.
 
Разом із цим, посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 24 червня           2008 року у справі № 2/164-35/246 та від 30 березня 2016 року у справі                         № 814-3015-14, не заслуговують на увагу, оскільки висновки, на які посилається скаржник, не є висновками Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги, що підтверджується  копією пенсійного посвідчення від 07 червня 2018 року серії НОМЕР_1 .
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 серпня             2023 року.
 
Витребувати з Галицького районного суду м. Львова цивільну справу № 461/8614/17 за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звернення стягнення на незареєстроване майно ОСОБА_2 .
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов