ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року                                                                                             м.Дніпро         
Справа №  908/2859/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,
секретар судового засідання: Михайлова К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 (прийняту суддею Юлдашевим О.О., повне судове рішення складено 25.05.2023) у справі №  908/2859/22 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО"

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст заявлених  вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" звернулось до суду із заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника ОСОБА_2 та колишнього керівника боржника ОСОБА_1 . 

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у цій справі, заяву    кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" про розгляд питання про порушення керівником боржника ОСОБА_2  та колишнім керівником боржника ОСОБА_1 строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника - задоволено частково; визнано порушеними     ОСОБА_2 та колишнім керівником боржника ОСОБА_1  строки подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника.    
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що керівник ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО" ОСОБА_1 , займаючи посаду керівника Товариства до 04.08.2022 за наявності підтвердженого подальшого "Дефолту" ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО", та фінансової неспроможності оплатити заборгованість починаючи з квітня 2022 року, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів №ВН-2022/4-44322584 від 30.04.2022 в обсязі 67,407 МВт-год., актом №ВН-2022/3-44322584 від 31.03.2022 на суму 1 560 889,32 грн за обсяги 446,146 МВт-год. та інформацією НЕК "УКРЕНЕРГО" про отримання статусу боржника "Дефолтний" з 22.08.2022, в порушення частини шостої статті 34 КУзПБ не звернулась у місячний строк, тобто з квітня 2022 року по 03.08.2022    - включно, до господарського суду із       заявою про відкриття провадження з банкрутства ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО".
Також порушено строки подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності ознак неплатоспроможності боржника і керівником боржника ОСОБА_2 за вказаних вище обставин.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у справі № 908/2859/22, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у заяві кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг" про розгляд питання про порушення керівником боржника ОСОБА_2 та колишнім керівником боржника ОСОБА_1 строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника відмовити повністю.           
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що підставою подання заяви кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" стало невиконання обов`язків щодо сплати коштів за отриману електричну енергію для врегулювання небалансів у зв`язку з чим, у ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО" виникла заборгованість перед кредитором ТОВ "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП", яка складає 1 774 325, 35 грн та підтверджується договором №БГ-21/0286 від 10.08.2021 про участь у балансуючій групі, рахунком на оплату № ВН-2022/3-44322584 від 18.04.2022 на суму 1 560 889,32 грн, рахунком на оплату № ВН-2022/4-44322584 від 17.05.2022 на суму 213 436,03 грн, актом купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів №ВН-2022/4-44322584 від 30.04.2022 в обсязі 67,407 МВт-год., актом №ВН-2022/3-44322584 від 31.03.2022 року на суму 1 560 889,32 грн за обсяги 446,146 МВт-год.
Апелянт вказує, що усі зобов`язання заявника виникли за період березень- квітень 2022 року.
При цьому, відповідно до листа Торгово Промислової Палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 встановлено: Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14і Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
Скаржник зазначає, що відповідно до п 1.1 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, ці Правила визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.
На переконання скаржника, відповідно до Наказу міністерства Енергетики України "Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану" від 13.04.2022 є господарською санкцією, але не показником в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможності боржника.
За доводами скаржника, навіть нормативно-правовими актами на які посилається заявник та суд, не вказано, що статус дефолтний та преддефолтний є остаточним та не дає можливості учаснику ринку провести його зміну.
Таким чином на думку ОСОБА_1 визначення дати 22.08.2022, як дати яка встановлює дату неплатоспроможності боржника є невірною.
Апелянт вважає, що підставою для заявлення вимог про солідарну відповідальність керівника боржника стало на думку кредитора порушення частини шостої статті 34 КУзПБ, а саме - недотримання боржником: вимоги щодо обов`язку у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності (якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами).
На переконання скаржника, для визначення статусу особи як відповідача за субсидіарною відповідальністю за зобов`язаннями боржника суд має проаналізувати, та з`ясувати наявність підстав для покладення на цих осіб такої відповідальності, - дослідити сукупність правочинів та інших операцій, здійснених під впливом осіб, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію фактичного банкрутства боржника. Вище вказаних вимог не було зроблено в рамках справи № 908/2859/22, судом не було проведено аналізу.

5.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, про відкриття апеляційного провадження повідомлені  належним чином, про що свідчать матеріали справи.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у справі №   908/2859/22; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 05.10.2023 о 14:00 год.
В судовому засіданні 05.10.2023 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила перерву в судове засідання на 17.10.2023 о 14:00 год.
У судовому засіданні 17.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.          Встановлені судом обставини справи.
   Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/2859/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до боржника у розмірі - 1   774   325, 35 грн основного боргу, сплачений судовий збір у розмірі - 24 810, 00 грн та авансована грошова винагорода арбітражному керуючому - 60 300,00 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Маглиш Л.С.
На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію повідомлення за № 70172 від 07.03.2023.    
      Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.05.2023 віднесено грошові вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" до боржника у розмірі - 1   774   325,35 грн основного боргу до четвертої черги задоволення, сплачений судовий збір у розмірі - 24 810, 00 грн до першої черги задоволення, авансована грошова винагорода арбітражному керуючому у розмірі 60 300,00 грн. до першої черги задоволення; визнано   грошові вимоги   до боржника: 
1/    Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області у розмірі 1   032   230,00 грн, з яких: 1   033   433,00 грн основного боргу з третьою чергою задоволення, 28   797,00 грн штрафних санкцій з шостою чергою задоволення.
2/    Дочірнього підприємства "Нептун+" у розмірі 33   573,92 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, та 5 368,00 грн судового збору з першою чергою задоволення. 
3/ Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Сантос" у розмірі 45   032,85 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, 14   494,23 грн    пені з шостою чергою задоволення, та 5 368,00 грн судового збору з першою чергою задоволення. 
4/ Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Сантос" у розмірі 2   481,00 грн - відхилено.
04.04.2023 до суду надійшла заява кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника ОСОБА_2 та колишнього керівника боржника ОСОБА_1 . 

8.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом судового розгляду у цій справі є питання наявності підстав для покладення на керівника банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО" солідарної відповідальності в порядку частини шостої статті 34 КУзПБ.
Відповідно до преамбули КУзПБ   одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.
Тому створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів, зокрема шляхом упровадження інституту   солідарної відповідальності   керівника боржника (частина шоста статті 34 КУзПБ)   є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів.
Кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливе лише за платоспроможності цієї юридичної особи.   Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник   як одноосібний виконавчий орган,   який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема щодо контрагентів боржника.
Істотна та явна диспропорція між зобов`язаннями та активами по суті неплатоспроможного боржника та непоінформованість про це кредиторів цілком очевидно порушують права останніх. У зв`язку з цим   для захисту майнових інтересів кредиторів боржника запроваджено правове регулювання своєчасного інформування керівником юридичної особи його кредиторів про неплатоспроможність   (недостатність майна) боржника.
За частиною першою статті 4 КУзПБ засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника.
У разі виникнення ознак банкрутства   керівник боржника зобов`язаний   надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника   відомості щодо наявності ознак банкрутства   (частина друга статті 4 КУзПБ).
Згідно із частиною першою статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також   інші особи несуть юридичну відповідальність   за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство,   приховування банкрутства   або умисне доведення до банкрутства.
До такої відповідальності віднесено   солідарну відповідальність у справах про банкрутство, застосування якої урегульовано нормами частини шостої статті 34 КУзПБ.
Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ   боржник зобов`язаний у місячний строк   звернутися до господарського суду із   заявою про відкриття провадження   у справі   у разі, якщо задоволення вимог   одного або кількох кредиторів   призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань   боржника   в повному обсязі   перед   іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи (абзац другий частини шостої статті 34 КУзПБ).
Отже, солідарна відповідальність   керівника боржника   - це   вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, притягненню до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство підлягає керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності, за незадоволення вимог кредиторів на підставі заяви кредитора після зазначення про виявлення такого порушення в ухвалі господарського суду (див.   постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі №   910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).
Сутність такої відповідальності   полягає у залученні керівника боржника - юридичної особи   щодо якої здійснюється провадження у справі про банкрутство,   до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника як правового механізму захисту та відновлення прав кредиторів, які будучи своєчасно необізнаними з його вини про стан неплатоспроможності боржника, а саме про суттєву диспропорцію між обсягом зобов`язань боржника і розміром його активів, вступили з ним у правовідносини (хоча могли б не вступати) внаслідок чого позбавлені можливості задовольнити наявні в них вимоги до боржника.
Тлумачення змісту частини шостої статті 34 КУзПБ свідчить, що   суб`єктом солідарної відповідальності   є виключно   керівник боржника, в тому числі колишній керівник, оскільки наведена норма не містить жодних обмежень покладення такої відповідальності на керівника боржника,   повноваження якого   на час відкриття/здійснення провадження у справі про банкрутство   припинились.
Апеляційний суд акцентує, що частиною шостою статті 34 КУзПБ закріплено   презумпцію вини керівника боржника   у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Така презумпція полягає в наявності   причинно-наслідкового зв`язку   між неподанням керівником боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.
Однак   наведена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість керівнику боржника,   на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, довести об`єктивну неможливість своєчасного звернення до господарського суду з відповідною заявою.
За абзацом другим частини шостої статті 34 КУзПБ   підставами покладення на керівника боржника   солідарної відповідальності   є порушення визначеного абзацом першим цієї частини статті обов`язку та строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, факт чого встановлюється судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство.
Отже, з урахуванням положень частини шостої статті 34 КУзПБ   до предмету доказування   при вирішенні питання наявності підстав для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у справі про банкрутство, належить встановлення обставин:
- виникнення обставин, визначених абзацом першим частини шостої статті 34 КУЗПБ щодо загрози неплатоспроможності боржника;
- моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника;
- факту неподання керівником боржника до суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника в місячний строк з дня виникнення такого обов`язку;
- обсягу грошових зобов`язань боржника, на момент виникнення загрози неплатоспроможності боржника.
Для   покладення солідарної відповідальності   на керівника боржника   необхідним є   доведення заявником та встановлення судом   сукупності таких   умов   -   юридичних фактів:
- порушення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ   місячного строку на звернення до суду   із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- наявності у боржника протягом цього строку та/або більше   ознак загрози   неплатоспроможності   (див. подібний висновок, викладений у   постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21).
Обов`язок керівника щодо звернення до суду із заявою про банкрутство виникає у момент,   коли добросовісний та сумлінний керівник, який перебуває у подібних обставинах, у рамках стандартної управлінської практики, враховуючи масштаб діяльності боржника,   мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності останнього   (див. постанови   Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі №   903/988/20, від   04.07.2023 у справі № 911/293/21 (911/682/22)).
Таким чином,   бездіяльність керівника, який ухиляється від виконання покладеного на нього КУзПБ обов`язку щодо подання заяви боржника про власне банкрутство,   є протиправною, винною, спричинює майнові втрати кредиторів і публічно-правових утворень, порушує як приватні інтереси суб`єктів цивільних правовідносин так і публічні інтереси держави.
Тлумачення абзацу другого частини шостої статті 34 КУзПБ із застосуванням філологічного та логічного способів його інтерпретації для цілей покладення на керівника боржника, у разі допущення ним порушення вимог наведених в абзаці першому цієї норми, солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів дозволяє виокремити такі   два взаємопов`язаних між собою   етапи порядку її застосування:
І етап   -   розгляд господарським судом питання   наявності підстав   для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності, що передбачає з`ясування дотримання керівником боржника вимог абзацу першого цієї норми, в тому числі наявності ознак загрози неплатоспроможності, моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника, належного та своєчасного виконання відповідного обов`язку керівником боржника тощо;
ІІ етап   -   звернення   кредиторів (після встановлення ухвалою суду порушення зі сторони керівника боржника) з грошовими вимогами   (попередньо визнаними судом)   до керівника боржника   та розгляд їх судом.
На першому етапі за результатами   розгляду господарським судом питання   наявності підстав   для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності   господарський суд постановляє ухвалу, в якій має встановити наявність/відсутність загрози неплатоспроможності боржника; порушення керівником боржника імперативно визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ обов`язку зі звернення до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство; вини керівника боржника в невиконанні цього обов`язку.
Частиною шостою статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника за певних обставин звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
За частинами першою - третьою, шостою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Частиною другою статті 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Тлумачення норм статей 13, 92 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.
Невиконання керівником вимог абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника. 
Така поведінка керівника боржника має наслідком нерозумне та недобросовісне прийняття неплатоспроможним боржником додаткових боргових зобов`язань за умов, коли не можуть бути виконані існуючі, свідому неможливість задоволення боржником вимог нових кредиторів від яких були приховані дійсні факти, і як наслідок виникнення збитків в цих кредиторів введених в оману щодо стану платоспроможності боржника.          
Тому, хоча підприємницька діяльність відповідно до статті 42 ГК України за своєю суттю є діяльністю на власний ризик, яка не гарантує отримання результату від її здійснення у вигляді прибутку, однак така діяльність передбачає захист від ризиків, пов`язаних з неправомірними діями (бездіяльністю), що порушують нормальний режим господарювання, яким, зокрема, є механізм покладення солідарної відповідальності на керівника боржника як правовий інструмент реалізації принципу на якому ґрунтується законодавство про банкрутство - найбільш повного задоволення вимог кредиторів.                                        
Частинами другою, третьою статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. 
Загроза неплатоспроможності є одним із передбачуваних майнових станів боржника, що перебуває під контролем керівника боржника, який належно має виконувати свої зобов`язання щодо організації та управління господарською діяльністю юридичної особи.          
Тому під час визначення моменту виникнення у керівника боржника обов`язку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство належить враховувати, що такий обов`язок виникає в момент, коли керівник, добросовісність та розумність дій якого презюмується, в силу норм статті 92 ЦК України, мав можливість об`єктивно визначити наявність загрози неплатоспроможності боржника, неможливість продовження нормального режиму господарювання боржника без негативних наслідків для останнього та його кредиторів (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20).           
Ураховуючи наведене, керівник боржника як особа, яка притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотриманні вимог абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ, зокрема через доведення відсутності загрози неплатоспроможності боржника у певний період або об`єктивної неможливості її визначити через незалежні від волі керівника обставини. 
Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані керівником докази на підтвердження відсутності підстав для звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника в порядку абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ або доведення відсутності його вини у недотриманні вимог цієї норми.
Якщо керівник боржника доведе, що виникнення обставин визначених абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ не свідчило про стан загрози неплатоспроможності тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату то такий керівник з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.
За цих умов для цілей вирішення питання покладення солідарної відповідальності на керівника суттєве значення має встановлення моменту з якого виникає в керівника боржника визначений абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ обов`язок зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з огляду на наявну загрозу неплатоспроможності, враховуючи, що момент виникнення такого обов`язку в кожному конкретному випадку визначається моментом коли керівник мав усвідомити критичність ситуації, що склалася, яка очевидно свідчить про неможливість продовження нормального режиму господарювання без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.
За загальним правилом абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ та  виходячи з критеріїв добросовісності, сумлінності і компетентності керівника, презюмується, що такий момент усвідомлення керівником загрози неплатоспроможності має відбутися протягом місяця із виникнення об`єктивної ситуації коли задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Обов`язок органу управління звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство виникає за існування загрози неплатоспроможності боржника згідно з абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ і не припиняється після спливу визначеного цією нормою місячного строку для такого звернення.
Апелянтом було заявлено вимоги про скасування оскаржуваної ухвали у повному обсязі, проте колегія суддів звертає увагу, що розгляд питання про порушення керівником боржника ОСОБА_2 строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника не стосується прав та обов`язків апелянта, а отже і не порушує їх, відповідно в цій частині оскаржувана ухвала не розглядається судом.
За своєю суттю доводи ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО" щодо притягнення до солідарної відповідальності колишнього керівника цього товариства ґрунтуються на тому, що Дефолт енегопостачальника та неплатоспроможність у боржника настала з 22.08.2022, що підтверджується відповідними доказами у справі, а саме відомостями з Переліку "Дефолтних" компаній розмішеному на сайті оператора ринку НЕК "УКРЕНЕРГО".
Ліквідатор вказує, що "Дефолт" боржника - ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО" настав у тому ж місяці коли колишній керівник ОСОБА_1 звільнилася, і це дає підстави стверджувати, що такий стан фінансової неспроможності боржника настав внаслідок неефективної, нераціональної, з економічної точки зору, її діяльності ОСОБА_1 , як керівника Товариства.
Відповідно до переліку підприємств, які перебувають у статусі "Дефолті" НЕК "УКРЕНЕРГО", який публікує інформацію щодо учасників ринку, яким надано статус "Переддефолтний"/"Дефолтний" згідно з п.1.7.1 та п.1.7.4 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 (Списки учасників ринку, що набули статусів    "Дефолтний" додається до цієї заяви),    в п. 121 вказаного переліку знаходиться боржник у справі - ТОВ "УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО", код ЄДРПОУ: 44322584, з датою набуття такого статусу 22.08.2022 року, що підтверджується офіційною опублікованою інформацією НЕК "УКРЕНЕРГО" на сайті https://ua.energy/perelik-uchasnykiv-rynku-yakym-nadano-status-pereddefoltnyj/.
Відповідно до "Правил ринку", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018          №307, розділ 1.7. Невиконання зобов`язань:
- п.1.7.4 - учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу "Дефолтний" при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:
1) тривалість статусу "Переддефолтний" для учасника ринку становить більше двох робочих днів. Датою набуття статусу "Дефолтний" є наступний день після двох робочих днів перебування у статусі "Переддефолтний";
2) судом прийнято рішення про визнання суб`єкта господарювання, що є учасником ринку, банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або учасником ринку (його уповноваженими органами) прийнято рішення про ліквідацію суб`єкта господарювання, що є учасником ринку. Датою набуття статусу "Дефолтний" є наступний день після отримання ОСП відповідної інформації про учасника ринку;
3) анулювання учаснику ринку ліцензій на провадження діяльності на ринку електричної енергії. Датою набуття статусу "Дефолтний" є дата набрання чинності рішенням Регулятора про анулювання відповідної ліцензії.
- п.1.7.1. - учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу "Переддефолтний" при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:
1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим банківським днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку повідомлення про виставлення платіжного документа від АР через СУР або платіжного документа на електронну адресу учасника ринку, сформованого відповідно до цих Правил, не здійснив відповідну оплату, крім платіжного документа за плату за невідповідність. Якщо повідомлення про виставлення платіжного документа отримано після 17:00 у банківський день або в будь-який час небанківського дня, то днем отримання повідомлення вважається перший банківський день після отримання такого повідомлення;
2) учасник ринку, який є СВБ, не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до       розділу VI       цих Правил;
3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.
З аналізу правових норм вбачається, що в разі тривалості статусу "Переддефолтний" більше двох робочих днів учасник ринку набуває статусу "Дефолтний" і    такий статус учаснику "енергоринка" надається за низкою обставин, які мають тільки фінансовий характер, та підтверджують його неплатоспроможність, у зв`язку з чим, діяльність в постачанні електричної енергії (її купівлі та /або продажу) учасника ринку припиняться з набранням зазначеного статусу.
Причин "Дефолту" може бути багато, але основна причина - це    різниця в доходах та витратах учасника ринку (перевищення пасивів (грошових зобов`язань) над активами (можливими надходженнями грошових коштів від здійснення господарської діяльності).
Тобто, підприємство не має достатніх активів для проведення повного розрахунку із    своїми кредиторами, і, відповідно, не може продовжувати свою діяльність на ринку електричної енергії. 
Якщо постачальник електричної енергії віднесений до учасників ринку, що набули статус "Дефолтний", це унеможливлює подальше постачання електроенергії цьому постачальнику у відповідності до розділу 1.7. Правил ринку, що тотожне зупиненню діяльності підприємства, у зв`язку із фінансовою неспроможністю розрахуватися за придбану електричну енергію з метою її продажу.
Разом з тим, відповідно до Наказу міністерства Енергетики України "Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану" від 13.04.2022 встановлення Преддефолтного та Дефолтного статусу є господарською санкцією, але не показником в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможності боржника.
За поданням оператора системи встановлюється статус "Переддефолтний" та "Дефолтний" для електропостачальників (крім ПУП або постачальника останньої надії) у випадку несплати послуг оператора системи, наданих у період дії воєнного стану, до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, з урахуванням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 лютого 2022 року   № 332   "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду" (із змінами).
Матеріали справи свідчать, що статус "Дефолтний" боржник отримав 22.08.2022, тоді як ОСОБА_1 було звільнено 04.08.2022.
Виникнення зобов`язань у боржника за період з березня по квітень 2022 року саме по собі не свідчить про неплатоспроможність боржника та винекнення обов`язку у колишнього керівника ОСОБА_1 звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
При цьому, відповідно до Правил ринку, учасник ринку втрачає статус "Дефолтний" після припинення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що укладений між ним та ОСИ.
АР приймає рішення щодо позбавлення, учасника ринку статусу "Дефолтний" після виконання учасником ринку всіх прострочених фінансових зобов`язань та за відсутності обставин, визначених підпунктами 2 та 3 пункту 1.7.4 цієї глави.
Тобто зі змісту наведених вище нормативно-правових актів, не вбачається, що статус дефолтний та преддефолний є остаточним та не дає можливості учаснику ринку провести його зміну.
Поняття неплатоспроможності боржника розкрито в абзаці тринадцятому статті 1 КУзПБ за яким це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку   грошові зобов`язання перед кредиторами   не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
За частиною шостою статті 34 КУзПБ   загроза неплатоспроможності   настає у разі якщо задоволення вимог одного кредитора або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Тобто загроза неплатоспроможності виникає з моменту коли задоволення вимог кредитора(-ів) призводить до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Водночас,   самі по собі тимчасові обставини фінансових ускладнень боржника,   які згодом були усунуті не можуть вважатися безумовним доказом існування загрози неплатоспроможності у зв`язку з якою у керівника боржника виникає   визначений абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ   обов`язок   звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Так само,   і часткове погашення окремих кредиторських вимог чи зменшення розміру поточних зобов`язань   не свідчить про усунення загрози неплатоспроможності за умови збереження фінансового стану боржника за якого задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, відтак не звільняє керівника боржника від обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ.
За усталеною судовою практикою умовами   для встановлення   щодо боржника факту   загрози неплатоспроможності є одночасна наявність таких юридичних фактів:
-   існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами грошових зобов`язань, строк   виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір грошових зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав   за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо). Тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх його активів очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
Для визначення ознак неплатоспроможності   правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дозволяють кредитору ініціювати процедуру банкрутства.
З урахуванням наведеного,   обчислення   визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ   місячного строку для виконання обов`язку боржника звернутись до суду із заявою  про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності   починається з того моменту,   коли   одночасно має місце: 1) факт настання строку   виконання боржником грошових зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами   разом із   2) фактом перевищення   в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника,   які в сукупності і свідчать про ознаки   загрози неплатоспроможності боржника (подібний висновок викладений у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).
У разі якщо загроза неплатоспроможності виникла раніше та існувала на момент призначення певної особи керівником боржника, новопризначений керівник набуває того самого обов`язку, як і попередник,   звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у місячний строк,   початок якого   обраховується з дати набуття повноважень керівника.   Такі обставини не виключають можливості притягнення до солідарної відповідальності і попереднього керівника боржника за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 34 КУзПБ.
За загальним правилом,   звертаючись із заявою про солідарну відповідальність керівника боржника   через порушення положень абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ з підстав, наведених в абзаці другому частини першої цієї статті, заявник   має довести перебування боржника у стані загрози неплатоспроможності, вказавши на відповідні ознаки загрози платоспроможності, що мають місце, а також пославшись на відповідні докази, зокрема, опираючись на відомості, які містяться у документах за переліком, що мають надаватись боржником при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності (подібний висновок викладений у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).
Водночас суд звертає увагу, що законодавство про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту неплатоспроможності для забезпечення одного із завдань законодавства про банкрутство - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів боржника.
Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є   принцип судового контролю   у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство, що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства.
Застосування принципу судового контролю у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника.
Частиною десятою статті 39 КУзПБ визначено, що господарський   суд   в ухвалі про відкриття провадження у справі   може зобов`язати боржника   провести аудит. Якщо боржник не має для цього коштів, господарський   суд   може призначити проведення аудиту   за рахунок кредитора (кредиторів) за його (їхньою) згодою.
За частиною третьою статті 44 КУзПБ   розпорядник майна зобов`язаний, зокрема, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.
Водночас, як свідчить тлумачення абзацу другого частини шостої статті 34 КУзПБ,   саме суд має вирішувати питання наявності порушення   зі сторони керівника боржника вимог визначених абзацом першим цієї норми про що зазначає у ухвалі, що як наслідок є підставою для притягнення керівника до солідарної відповідальності.
Тобто   розгляд і вирішення судом питання   наявності/відсутності порушення керівником боржника імперативних вимог визначених абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ   є обов`язком суду.
Ураховуючи наведене,   суд повинен займати активну процесуальну позицію, в тому числі, і при перевірці наявності ознак загрози неплатоспроможності боржника як необхідної умови для застосування до керівника боржника відповідальності визначеної частиною шостою статті 34 КУзПБ, яка має полягати в повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні обставин, які стосуються таких ознак (див.   постанови Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20).
Колегія суддівапеляційної інстанції акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Належним чином дослідити поданий стороною доказ,   перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку   з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний   обов`язок суду   (див.   постанови Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №  757/28231/13-ц, від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20, від 30.03.2023 у справі №   905/2307/21 (905/496/22)).
При цьому слід враховувати, що банкрутство (неплатоспроможність)   не є одномоментним процесом, а суд лише констатує цей стан, до якого призводять дії (бездіяльність)   у широкому часовому проміжку   (див. висновки, викладені у   постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 908/802/20).
Тому, при вирішенні питання покладення солідарної відповідальності на керівника боржника за незадоволення вимог кредиторів згідно з частиною шостою статті 34 КУзПБ господарський суд має дослідити увесь період з моменту виникнення у боржника грошових зобов`язань щонайменше перед двома кредиторами, визнаних в подальшому як грошові вимоги конкурсних кредиторів у справі про банкрутство, та до моменту порушення провадження у такій справі, на предмет існування загрози неплатоспроможності та належного виконання органами управління боржника обов`язку ініціювати в такому випадку провадження у справі про банкрутство.
При цьому слід враховувати, що інститут солідарної відповідальності органів управління боржника запроваджено КУзПБ, отже з`ясовуючи питання наявності/відсутності підстав для застосування такої відповідальності слід виходити з результатів аналізу фінансового стану боржника та дій (бездіяльності) його органів управління за період після введення в дію 21.10.2019 названого Кодексу, відповідно до приписів статті 58 Конституції України.
Суд з`ясовує наявність підстав відповідальності з урахуванням усієї сукупності відомостей і доказів як наданих заявником, так і наявних у матеріалах справи про банкрутство чи додатково витребуваних судом задля забезпечення функції судового контролю у справі про банкрутство та досягнення основної мети такого провадження - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів.
Колегія суддів вбачає, що у матеріалах справи відсутній аналіз фінансового становища боржника, обґрунтований та документально підтверджений відповідний висновок щодо     приховування стійкої фінансової неспроможності, який в свою чергу дозволяє виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи, у тому числі і порушення строків подання керівником боржника до суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
За встановлених вище обставин справи, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визнання порушеним колишнім керівником боржника ОСОБА_1 строку подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника, відповідно, в задоволенні  заяви кредитора в цій частині слід відмовити.

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1   статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За встановлених вище обставин, судом першої інстанції оскаржувану ухвалу було прийнято з невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення частковому скасуванню, з прийняття нового рішення у відповідній частині.
Відповідно до   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають покладенню на позивача.
Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у справі № 908/2859/22 задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.05.2023 у справі № 908/2859/22  скасувати в частині задоволення заяви    кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" про розгляд питання про порушення колишнім керівником боржника ОСОБА_1 строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Прийняти в цій частині нове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП" в частині визнання порушеним колишнім керівником боржника ОСОБА_1 строку подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 25.10.2023.

Головуючий суддя                                                                     Л.А. Коваль

Суддя                                                                                           В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                                             А.Є. Чередко