УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/3344/23 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія ч.5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та   накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 01 липня 2023 року о 14 год. 21 хв. на а/д М06, 163 км+350 м поблизу с. Болярка, Житомирської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив перевищення швидкості в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км/год) рухаючись зі швидкістю 103 км/год, при цьому не маючи права керувати транспортним засобом. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що докази керування ним транспортним засобом відсутні.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в апеляційній скарзі просив справу розглянути в його відсутності.
Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №423522 від 01.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 01 липня 2023 року о 14 -21 год. на а/д М06, 163 км+350 м, поблизу с. Болярка, Житомирської області керував транспортним засобом BMW, д.н.з.  НОМЕР_1  не маючи права керувати транспортним засобом, вчинив дане правопорушення повторно протягом року (постанова  ЕАС 7176793), чим порушив пункт 2.1 а Правил дорожнього руху та за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 423522 від 01.07.2023; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7176793 від 16.06.2023 з якої вбачається, що ОСОБА_1 16.06.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7262681 від 01.07.2023.
Слід зауважити, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, який згідно ст. 251 КУпАП, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення та постановою серії ЕАС №7262681 від 01.07.2023, яка є чинною, доказів щодо її скасування останнім не надано. 
Таким чином, при розгляді матеріалів справи судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки про перебування даної справи на розгляді у Житомирському районному суді ОСОБА_1 було достеменно відомо, що підтверджується його клопотанням від 24 липня 2023 року та заявою від 18 вересня 2023 року. На виконання вимог останньої 26.09.2023 ОСОБА_1 на вказану ним адресу електронної пошти були направлені матеріали адміністративної справи та судова повістка про призначення справи до розгляду, які передували винесенню суддею місцевого суду постанови від 29 вересня 2023 року, відтак доводи скаржника щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи № 278/3344/23 не відповідають дійсності.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП до таких не відноситься, тому Житомирський районний суд Житомирської області правомірно здійснив розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 . При цьому апеляційний суд вважає обґрунтованою позицію районного суду про недобросовісну процесуальну поведінку ОСОБА_1 щодо затягування судового розгляду з метою уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що клопотання та заперечення датовані 29.09.2023 були одержані судом 05.10.2023, тобто після розгляду справи по суті. Натомість не є перешкодою у розгляді справи наявність клопотання про передачу справи до іншого суду, оскільки частиною першої ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, що і було здійснено судом першої інстанції. Частина друга вищевказаної статті передбачає можливість передачі справи на розгляд за місцем обліку транспортних засобів або місцем проживання правопорушника, в тому числі за ст. 126 КУпАП, а не обов`язок суду щодо такої передачі. 
Щодо посилання апелянта про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки підстав для визнання вказаних тверджень слушними, апеляційний суд не вбачає.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КпАП України щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення та є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника. 
За таких обставин суд вважає, що доказів, які спростовують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2023 року без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь