ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2023 року                                                                               Справа № 911/2579/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників:
позивача: Василюк В.М. (в режимі відеоконференції)
відповідача: Голубок А.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 22.06.2023 суддею Кудряшовою Ю.В., повне рішення складено 03.07.2023 у справі № 911/2579/22
за позовом Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області       
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц"                               
про стягнення 5 495 201,07 грн

В січні 2023 року Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" 5 495 201,07 грн, з яких: 281 760,00 грн сума, сплачена за непоставлений товар, 5 193 466,20 грн пені в розмірі 10% від ціни договору, 19 974,87 грн штрафу у розмірі 3% від ціни договору, у зв`язку з не дотриманням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021 в частині своєчасної поставки товару /т. 1 а.с. 1-4/.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22 в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" 50 000 грн  витрат на професійну правничу допомогу /т. 2 а.с. 128-133/.
Позивач Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 2396 від 12.07.2023 (вх. № 3224/23 від 13.07.2023), у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю /т. 3 а.с. 1-6/.
В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:
- в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що позивач на підтвердження позовних вимог подав суду копії договору № 197 від 20.09.2021, специфікації до договору прозакупівлю № 197 від 20.09.2021, додаткових угод № 1 від 18.11.2021 та № 2 від 16.12.2021, видаткових накладних від 19.11.2021 та від 01.02.2022, листа від 06.09.2022 за вх. № 1513, відповіді на запит Компанії «Євро Смарт Пауер» та претензії за вих. № 1551 від 12.09.2022 з доказами її направлення, також копію 10 талонів на пальне; ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; позивачем лише на стадії розгляду справи по суті, а саме 09.06.2023 через підсистему «Електронний суд» до суду першої інстанції подані додаткові пояснення позивача, до яких додано звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-08-11-002334-с, додаток № 1 до тендерної документації, платіжні доручення № 945 від 28.09.2021, №1217 від 22.11.2021, № 11 від 01.02.2022 на підтвердження оплати вартості палива згідно з договором № 197 від 20.09.2021, примірники невикористаних талонів, договір № 12/01/01/2218-Р від 22.12.2021 та довідка ТОВ «Лівайн Торг» щодо мережі АЗС, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців а громадських формувань;
- суд першої інстанції, проаналізувавши наведені в судовому засіданні 22.06.2023 доводи щодо несвоєчасного подання доказів суду (перебування оригіналів талонів в бухгалтерії, зазначення номерів талонів в позові), дійшов висновку, що причини несвоєчасного подання доказів до суду не є поважними, у зв`язку з чим не прийняв до уваги подані докази;
- обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (постанова КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
- зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення за наявності сумнівів в частині поданих позивачем копій письмових доказів мав можливість витребувати у позивача оригінали доказів, зазначених у позовній заяві, з власної ініціативи для всебічного та повного дослідження доказів та прийняття об`єктивного, справедливого та неупередженого рішення. Однак судом І інстанції цього зроблено не було;
- позивачем дотримано усі вимоги, передбачені умовами договору та додаткових угод до нього, в тому числі проведено повний розрахунок з відповідачем за товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 11 від 01.02.2022, № 1217 від 22.11.2021 та № 945 від 28.09.2021;
- відповідно до п. 9.2 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором;
- відповідно до п. 9.3 договору, у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому покупцем, постачальник сплачує пеню у розмірі 10% (десять відсотків) від ціни договору за кожен день порушення виконання зобов`язань, та додатково штраф у розмірі 3% (трьох відсотків) від ціни договору;
- відповідач під час підписання договору № 197 від 20.09.2021 був ознайомлений із зазначеними положеннями договору та не заявив про не згоду з ними, тобто твердження відповідача про те, що розмір штрафних санкцій є неспівмірним до ціни договору є недоречними, оскільки відповідач погодився з ними під час підписання договору.
- судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено вимоги положень статті 2 ГПК України, відповідно до яких завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін.
За наведених обставин позивач із оскаржуваним рішенням Господарського суду Житомирської області не погоджується та вважає його таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не в повній мірі дослідив докази у справі.
Листом № 911/2579/22/4607/23 від 13.07.2020 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Житомирської області.
26.07.2023 до суду надійшли матеріали справи № 911/2579/22.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду  (головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Тимошенко О.М., Коломис В.В.) від 31.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі  № 911/2579/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на "06" вересня 2023 року об 11:00 год. /т. 3 а.с. 48-49/.
15.08.2023 (вх. № 3667/23) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22 залишити без змін. 
Крім того у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, які ТОВ «ТК-Нафтокомерц» очікує понести при розгляді апеляційної скарги у справі № 911/2579/22 у Північно-західному апеляційному господарському суді складає 50 000,00 грн /т. 3 а.с. 53-62/.
15.08.2023 (вх. № 3669/23) від відповідача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь ТОВ "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у Північно-західному апеляційному господарському суді в розмірі 50 000,00 грн /т. 3 а.с. 73-76/.
На підставі розпорядження від 04.09.2023 № 01-05/783 керівника апарату у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. у період з 07.08.2023 по 08.09.2023 включно проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2579/22 між суддями, протокол від 04.09.2023, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Коломис В.В., Юрчук М.І.
Ухвалою суду від 05.09.2023 колегією суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Коломис В.В., Юрчук М.І. прийнято справу № 911/2579/22 до свого провадження, задоволено заяву Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (вх.№ 3682/23) та заяву ТОВ "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" (вх.№ 3667/23) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /т. 3 а.с. 89/.
Ухвалою суду від 06.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до "16" жовтня 2023 р. об 11:00 год. /т. 3 а.с. 92/.
В судових засіданнях 05.09.2023 та 16.10.2023 представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник відповідача надав заперечення проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2020 між Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" (постачальник/відповідач) за результатами проведення процедури закупівлі укладено договір про закупівлю товарів № 197 (надалі - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність покупця товар (талони) (кількість пального: бензин - 20200 л, дизельне паливо - 200 л) : Код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09130000-9 - нафта і дистиляти (Бензин А-95, дизельне паливо), вказаного в п. 1.2 частинами (партіями) згідно заявок покупця залежно від його потреби, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах цього договору ( п. 1.1 договору) /т. 1 а.с. 9-12/.
Найменування (номенклатура, асортимент), ціна товару визначена у специфікації (додаток № 1 до договору), що є його невід`ємною частиною (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.
Відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою КМУ № 1442 від 20.12.1997 (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору ціна цього договору становить 557 592,00 грн з ПДВ, та складається з вартості усіх партій товару, які закуповуються покупцем за цим договором. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
Пунктами 4.1 та 4.4 договору сторони погодили, що строк поставки: до 31.12.2021, протягом 5 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки від покупця. Товар постачається частинами (партіями) згідно замовлень (заявок) покупця. Поставка товару проводиться шляхом заправки автотранспорту покупця на АЗС постачальника за талонами постачальника. Перехід права власності на товар відбувається з моменту підписання видаткових документів (видаткових накладних, актів прийому-передачі).
У пункті 4.5 договору сторни узгодили, що з моменту переходу до покупця права власності на товар та до моменту його фактичного отримання на АЗС, товар перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні у постачальника.
Усі розрахунки за договором проводяться у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів покупцем на рахунок постачальника (п. 6.2 договору).
Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та проставлення печаток (у разі їх використання) і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 7.1 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору дія останнього може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.
Пунктом 9.1 договору сторони визначили, що порушення зобов`язань за договором є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених чинним законодавством України та цим договором.
У разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому покупцем, постачальник сплачує пеню у розмірі 10% від ціни договору за кожен день порушення зобов`язань та додатково штраф у розмірі 3% від ціни договору (п. 9.3 договору).
Специфікацією сторонами погоджено найменування, кількість, ціну та вартість предмета закупівлі /т. 1 а.с. 13/.
Додатковою угодою № 1 від 18.11.2021 сторони підтвердили, що бензин в кількості 2 500 л вартістю 68 400,00 грн поставлено /т. 1 а.с. 14/. 
Також п. 2 додаткової угоди № 1 погоджено, що вартість товару за невиконаною частиною договору № 197 від 20.09.2021 становить 489 069,00 грн.
16.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2, пунктом 1 якої покупець та постачальник прийшли до згоди продовжити строк дії договору № 197 від 20.09.2021 для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку /т. 1 а.с. 15/.
Пунктом 4 додаткової угоди № 2 встановлено, що остання набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 31.03.2022.
21.01.2022 сторонами у справі підписано додаткову угоду № 3, якою погоджено збільшити суму договору на 109 800,00 грн, що не перевищує 20% суми визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році /т. 1 а.с. 76 на звороті/.
У пункті 2 додаткової угоди № 3 погоджено наступне:
"2. Внести зміни до пункту 3.1 розділу 3 договору “Ціна договору”, виклавши його в наступній редакції:
“Загальна сума договору становить 665 829 грн 00 коп., в тому числі ПДВ 20%, з них: 
- фінансування 2021 року - 557 469 грн 00 коп., в тому числі ПДВ;
- фінансування 2022 року - 108 360 грн 00 коп., в тому числі ПДВ".
Пунктом 3 додаткової угоди № 3 сторони змінили обсяг закупівлі товару та визначили їх у невиконаній частині специфікації: "Бензин А-95 по талонах в кількості 3 500 л вартістю 108 360 грн".
Позивач листом від 06.09.2022 за вих. № 1513 звернувся до "БРСМ-Нафта" з проханням надати інформацію щодо підстав відмови у видачі пального по талонам автозаправної мережі БРСМ-Нафта (Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 25) /т. 1 а.с. 18/.
ТОВ "Євро Смарт Пауер" національна мережа АЗК "БРСМ-Нафта" листом без номеру та без дати повідомило позивача, що на даний момент в цій мережі є можливість заправити автомобілі лише пальним преміального статусу, тому слід звернутися до свого постачальника ТОВ ТК "Нафтокомерц", з яким у ради укладено договір, та обміняти талони на покрашений вид пального /т. 1 а.с. 19/.
13.09.2022 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. № 1551 (від 12.09.2022) з проханням протягом 20 днів з дня отримання цієї претензії сплатити 281760,00 грн за фактично не отриманий товар /т. 1 а.с. 20-21/.
Оскільки відповідач не повернув позивачеві зазначені кошти, Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 5 495 201,07 грн, з яких: 281 760,00 грн сума, сплачена за непоставлений товар, 5 193 466,20 грн пені в розмірі 10% від ціни договору, 19 974,87 грн штрафу у розмірі 3% від ціни договору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не дотримано зобов`язань за договором про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021 в частині своєчасної поставки товару.
Позивач подав до суду першої інстанції видаткові накладні Рн211118/006 від 19.11.2021 (489 069,00 грн) та № Рн220119/002 від 01.02.2022 (108 360,00 грн) т. 1 а.с. 16-17/.
Позивач в позові зазначив, що у нього наявні талони на 5 780 л бензину А-95, вартістю 173 400,00 грн та 3 500 л бензину А-95, вартістю 108 360,00 грн, які неможливо використати, оскільки працівники АЗС "БРСМ-Нафта" стверджують, що ці талони заблоковані.
Також до позовної заяви додано копію талонів в кількості 10 шт. /т. 1 а.с. 23/.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.
07.02.2023 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову.
22.02.2023 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив доводи, наведені у відзиві.
16.03.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вчергове звертав увагу на те, що позов є необґрунтованим, товар є поставленим, договір № 197 від 20.09.2021 діяв до 31.03.2022.
Також відповідач відзначив, що заявлені до стягнення штрафні санкції є неспівмірними з ціною договору № 197 від 20.09.2021 та націлені на необґрунтоване збагачення позивача за рахунок відповідача.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2023.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.05.2023 розгляд справи по суті відкладено на 22.06.2023.
09.06.2023 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Житомирської області надійшли додаткові пояснення позивача, до яких додано звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-08-11-002334-с, додаток № 1 до тендерної документації, платіжні доручення № 945 від 28.09.2021, № 1217 від 22.11.2021, № 11 від 01.02.2022 на підтвердження оплати вартості палива згідно договору № 197 від 20.09.2021, примірники невикористаних талонів, договір № 12/01/01/2218-Р від 22.12.2021 та довідка ТОВ "Лівайн Торг" щодо мережі АЗС, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
13.06.2023 на поштову адресу Господарського суду Житомирської області від позивача надійшли додаткові пояснення з переліченими вище додатками.
В судовому засіданні 22.06.2023 Господарським судом Житомирської області з`ясовувались причини подачі суду доказів на стадії розгляду справи по суті.
Представник позивача зазначив, що останні перебували в бухгалтерії, в позові були зазначені номери талонів, проте в ході розгляду справи виявилося, що талони теж потрібні.
Господарський суд Житомирської області відмовив позивачу в задоволенні позову, у зв`язку з тим, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, які є в матеріалах справи, тому не підлягають задоволенню.
Крім того, Господарський суд Житомирської області стягнув з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" 50 000 грн  витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вищевикладене, доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд переглядає рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22 лише в частині відмови позивачу в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а також можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування (ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).
Відповідно до статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (пункт 1 статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частинами 1, 2 статті 67 ГК України визначено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Згідно з ч. 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.
Правовідносини між сторонами у цій справі виникли з договору про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021.
Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження позовних вимог подав до суду першої інстанції копії:
- договору про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021;
- специфікації до договору про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021;
- додаткових угод № 1 від 18.11.2021 та № 2 від 16.12.2021 до договору про закупівлю товару № 197 від 20.09.2021;
- видаткових накладних від 19.11.2021 та від 01.02.2022;
- листа Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 06.09.2022 за вх. № 1513;
- відповіді на запит Компанії "Євро Смарт Пауер";
- претензію за вих. № 1551 від 12.09.2022 з  доказами її направлення;
-  копію 10 талонів на пальне;
- розрахунок пені згідно з п. 9.3 договору.
Крім того 09.06.2023 на стадії розгляду справи № 911/2579/22 по суті, позивач через підсистему "Електронний суд" направив до Господарського суду Житомирської області додаткові пояснення, до яких додав звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-08-11-002334-с, додаток № 1 до тендерної документації, платіжні доручення № 945 від 28.09.2021, №1217 від 22.11.2021, № 11 від 01.02.2022 на підтвердження оплати вартості палива згідно з договором № 197 від 20.09.2021, примірники невикористаних талонів, договір № 12/01/01/2218-Р від 22.12.2021 та довідку ТОВ "Лівайн Торг" щодо мережі АЗС, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців а громадських формувань.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст.  80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст.  80 ГПК України).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст.  80 ГПК України).
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст.  80 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст.  80 ГПК України).
Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 10 ст.  80 ГПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.01.2023 відкрито провадження у справі № 911/2579/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 07.02.2023.
Крім того зазначеною ухвалою зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на яких грунтуються позовні вимоги, інші докази, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини /т. 1 а.с. 34-35/.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.03.2023 призначено підготовче засідання на 25.04.2023, зобов`язано сторони в строк до 25.04.2023 визначитися із доказами, які необхідні для розгляду даної справи відповідно до глави 5 ГПК України /т. 1 а.с.132/.
Статтею 177 ГПК України визначено, що одним із завдань підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та збирання відповідних доказів.
Також відповідно до приписів ч. 2 ст. 182 ГПК України в підготовчому засіданні суд, зокрема: з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше (п. 7); вирішує заяви та клопотання учасників справи (п. 10), призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті (п. 18).
Стаття 207 ГПК України визначає, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Господарський суд Житомирської області у своїй ухвалі від 25.04.2023 вказав, що в судовому засіданні 25.04.2023 представники сторін повідомили про відсутність клопотань та не заперечували проти призначення справи до розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023, зокрема, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /т. 1 а.с. 139/.
Разом з тим 09.06.2023 (на стадії розгляду справи по суті) через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Житомирської області від позивача надійшли додаткові пояснення  (вх. № 9544), до яких додано додаткові докази, а саме звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-08-11-002334-с, додаток № 1 до тендерної документації, платіжні доручення № 945 від 28.09.2021, №1217 від 22.11.2021, № 11 від 01.02.2022 на підтвердження оплати вартості палива згідно договору № 197 від 20.09.2021, примірники невикористаних талонів, договір № 12/01/01/2218-Р від 22.12.2021 та довідка ТОВ "Лівайн Торг" щодо мережі АЗС, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців а громадських формувань.
В обгрунтування причин несвоєчасного подання доказів до суду першої інстанції позивач зазначив, що у судовому засіданні судом звернуто увагу на необхідності надання доказів щодо повного проведення розрахунку позивача з відповідачем та надання до суду копій усіх невикористаних талонів з договором /т. 2 а.с. 1-3/.
Крім того представник позивача в судовому засіданні 22.06.2023 посилався на те, що оригінали талонів знаходились в бухгалтерії і для того щоб підготувати та забрати талони з бухгалтерії потрібен був час.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції ухвалою від 11.01.2023 зобов`язував позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на яких грунтуються позовні вимоги, інші докази, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини, а ухвалою від 16.03.2023 зобов`язував сторони в строк до 25.04.2023 визначитися із доказами, які необхідні для розгляду цієї справи. 
Одночасно в судовому засіданні 25.04.2023, за результатами якого закрито підготовче провадження, представник позивача повідомив про відсутність клопотань та не заперечував проти призначення справи до розгляду по суті.
Зважаючи на те, що позивач одночасно з поданням позову та під час підготовчого провадження не подав доказів, які ним на стадії розгляду справи по суті долучено до додаткових пояснень від 09.06.2023 (вх. № 9544) без належного обгрунтування неможливості подання з об`єктивних причин таких доказів у визначений законом строк, а також не виконав вимоги ухвал суду першої інстанції від 11.01.2023, від 16.03.2023 щодо подання доказів,  колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв уваги долучені до додаткових пояснень від 09.06.2023 докази в обгрунтування позовних вимог.
Наведеним вище спростовуються доводи апелянта, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази у справі.
Враховуючи, що позивачем до позовної заяви не було надано належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вартість поставленого пального, його оплату у визначеному договором розмірі, і такі докази не були подані позивачем у встановлений ГПК України строк та спосіб, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача не підтверджені належними доказами, є необгрунтованими та у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що Господарський суд Житомирської області дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був збирати докази на підтвердження аргументів предмета та підстав заявленого позивачем позову, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що суперечать зазначеним у ст. 2 ГПК України основним засадами (принципам) господарського судочинства, зокрема, змагальністі сторін та диспозитивності.
Щодо долучених до апеляційної скарги копій платіжних документів, які підтверджують повний розрахунок за договором поставки № 197 від 20.09.2021, завірених копій оригіналів невикористаних талонів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ч. 3  ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Верховний Суд у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16 вказав:
« 53. Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з, відповідним позовом,і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.
Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012)».
Враховуючи, що скаржник не надав доказів неможливості подання долучених до апеляційної скарги доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, долучені до апеляційної скарги докази у відповідності до вимог ч. 8 ст. 80 ГПК України  не приймаються до розгляду апеляційним господарським судом.
Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані. 
Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22 відсутні.
Щодо заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 911/2579/22 у Північно-західному апеляційному господарському суді.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, у заяві (вх. № 3669 від 15.08.2023) та у судовому засіданні просив стягнути з позивача понесені в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Відповідач у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 3669/23 від 15.08.2023) просить суд стягнути з позивача 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції /т. 3 а.с. 73-76/.
На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції заявник надав:
- договір про надання правової допомоги від 21.12.2021;
- додаткову угоду № 3 від 30.01.2023 до договору про надання правової допомоги;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 10.08.2023 за договором про надання правової допомоги від 21.12.2021;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2644 від 27.06.2020;
- ордер серії АА № 1199796 від 30.01.2023.
Згідно з п. 1.1 договору про надання правової допомоги від 21.12.2021 предметом даного договору є прийняття адвокатом на себе доручення клієнта про надання останньому юридичної допомоги обумовленого ним виду в інтересах клієнта на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги.
Умови та порядок оплати за цим договором встановлюється за домовленістю сторін, у залежності від складності доручень/завдань та строку необхідного на їх виконання чи на умовах передати чи/або оплатити на підставі актів приймання-передачі виконаних/наданих послуг (п. 3.1 договору про надання правової допомоги).
Пунктами 4.1 та 4.2 договору про надання правової допомоги сторони погодили, що останній набуває чинності з моменту підписання сторонами; даний договір діє до 20.01.2025 включно з можливістю пролонгації його дії.
Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 30.01.2023 до договору про надання правової допомоги сторони дійшли згоди про фіксований розмір гонорару (винагороди) адвоката за надання правової допомоги та за представництво і захист інтересів клієнта під час розгляду справи № 911/2579/22 у судах, незалежно від витраченого адвокатом часу, незалежно від кількості судових засідань та від кількості підготовлених адвокатом документів, зокрема: у Північно-західному апеляційному господарському суді - 50 000,00 грн.
Також п. 4 додаткової угоди № 3 від 30.01.2023 до договору про надання правової допомоги встановлено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар (винагороду) у розмірі, визначеному п. 1 даної Додаткової угоди протягом 30 календарних днів з дня винесення судом кожної інстанції судового рішення у справі, а остаточний розрахунок сторони повинні здійснити з урахуванням п. 2 даної Додаткової угоди протягом 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду у справі № 911/2579/22 законної сили. 
10.08.2023 між адвокатом Голубком А.В. та відповідачем підписано акт приймання-передачі наданих послуг, яким підтверджено, що адвокат надав, а ТОВ "ТК - Нафтокомерц" прийняв наступні послуги по справі № 911/2579/23:
- аналіз предмету та підстав апеляційної скарги № 2396 у справі № 911/2579/22, розробка та погодження стратегії захисту;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу № 2396 у справі № 911/2579/22;
- підготовка заяв та клопотань з процесуальних питань по справі № 911/2579/22;
- представництво та захист інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному  господарському суді та участь в усіх судових засіданнях при розглядові апеляційної скарги № 2396 у справі № 911/2579/22;
Замовник підтверджує, що послуги надані виконавцем в повному обсязі та належної якості (п. 2).
Вартість наданих послуг, вказаних в п. 1 Акту, з урахуванням Додаткової угоди № 3 становить 50 000,00 грн (п. 3).
Колегія суддів вважає, що визначений заявником розмір витрат на правничу допомогу є явно неспівмірним із фактично наданими адвокатом послугами, їх вартість є суттєво завищена.
З матеріалів справи вбачається, що за категорією правовідносин, спір у даній справі стосується стягнення коштів за договором про закупівлю товару (договір купівлі-продажу).
Колегія суддів враховує, що спір у даній справі є незначним спором з юридичної точки зору. В той же час судова практика з приводу спірних правовідносин є сталою та не становить виключної правової проблеми.
Докази, якими відповідач заперечував обставини та на яких ґрунтувались позовні вимоги позивача, не містили значного обсягу письмових документів, що підлягали аналізу представником відповідача у даній справі.
Щодо відповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та справедливості, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу та необхідністю у такому випадку підтвердити виконані роботи їх обсягом, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, представником відповідача було складено та надано до суду відзив на апеляційну скаргу (т. 3 а.с. 53-62).
Тобто загальний обсяг процесуальних документів виготовлених представником позивача по суті спору складався лише з відзиву на апеляційну скаргу. В той же час колегія суддів вважає, що виготовлення вказаного процесуального документа, для кваліфікованого юриста не є документом значної складності та не потребує значної кількості часу для його виготовлення. 
Також колегія суддів враховує, що представник відповідача приймав участь в судових засіданнях 06.09.2023 та 16.10.2023 в режимі відеоконференції, що підтверджується протоколами судового засідання.
Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що за умови визначення у договорі фіксованого розміру правової допомоги в сумі 50 000,00 грн, фактичний обсяг наданих відповідачу послуг, що полягав у підготовці та поданні до суду відзиву на апеляційну скаргу та участі в судових засіданнях 06.09.2023 та 16.10.2023 в режимі відеоконференції, не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши подані відповідачем докази стосовно розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, вартість наданих послуг на правову допомогу з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданих послуг позивачу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 10 000,00 грн, який відповідає критеріям розумності та пропорційності.
Враховуючи вищевикладене, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, стягненню з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області підлягають витрати понесені відповідачем при розгляді Північно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги в сумі 10 000,00 грн.
На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Житомирської області від 22.06.2023 у справі № 911/2579/22  - залишити без змін.
Стягнути з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області (08700, Київська область. м. Обухів, вул. Київська, 10, ідентифікаційний код 04362680) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія - Нафтокомерц" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Толбухіна, 12, кв. 25, ідентифікаційний код 23722888) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.
Господарському суду Житомирської області на виконання цієї постанови видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 911/2579/22 повернути  Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "27" жовтня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.