УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4997/22 Головуючий у 1-й інст. Рожкова  О.С. 
Категорія 8 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого- судді Трояновської Г.С .
суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу № 296/4997/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та припинення права спільної часткової власності
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_2 , в якому, згідно з уточненою позовною заявою від 01.08.2023, просив:
- поділити в натурі житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 - 13/100 частин в спільному житловому будинку з господарськими будівлями, в складі наступних приміщень у житловому будинку літера «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: тамбуру №1-1 на плані площею 8.8 кв.м.; кухні №1-2, на плані площею 10.1 кв.м.; житлової кімнати №1-3, на плані площею 12.8 кв.м.; житлової кімнати №1-4 на плані площею 13.4 кв.м. та сараєм літера «В», сараєм літера «Г», уборна літера «У», погребом літера П «Пг»;
- припинити право спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог вказав, що у 2006 році рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 2-198/06 спірний житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 розділено наступним чином:
- виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільне користування жилу прибудову літеру «А-1» та сіни літера «а-2», які складаються з приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 та сарай літ «Б».
- виділено ОСОБА_1 частину будинку літера «А», тамбур «А», що складається з приміщень 1-І, 1-2, 1-4 та господарські будівлі: сарі «В», сарай «Г», вбиральню «У», погріб «Пг».
Резолютивна частина вказаного рішення викладена таким чином, що не дає змоги на сьогодні позивачу здійснити реєстрацію права власності на свою частину житлового будинку, як окремого об`єкту нерухомості із одночасним припиненням спільної часткової власності, оскільки будинок розділено шляхом виділення в користування приміщень без виділу в натурі часток відповідно до права власності сторін та не припинено право спільної часткової власності, у зв`язку із чим державним реєстратором Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Сіроткіною Л.Є. було відмовлено у проведенні державної реєстрації прав на виділену частину житлового будинку АДРЕСА_2 .
Виходячи із наведеного вказав, що він позбавлений можливості здійснити реконструкцію власної частини житлового будинку для поліпшення житлових умов, а тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року позов задоволено. Поділено в натурі житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , виділивши:
- ОСОБА_1 - 13/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, а саме, у житловому будинку літера «А»: тамбур №1-1, площею 8.8 кв.м.; кухня №1-2, площею 10.1 кв.м.; житлова кімната №1-3, площею 12.8 кв.м.; житлова кімната №1-4, площею 13.4 кв.м., а також сарай «В», сарай «Г», уборна «У», погріб «П»;
- ОСОБА_2 - 87/100 житлового будинку з господарськими будівлями, а саме, жилу прибудову «А-1» та сіни «а-2», які складаються з приміщень №2-1, №2-2, №2-3, №2-4, №2-5, №2-6, №2-7, №2-8, а також сарай «Б».
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 : виділити позивачу ОСОБА_1 : частину будинку літ. «А», а саме: приміщення: тамбур №1-1, площею 8.8 кв.м.; кухня №1-2, площею 10.1 кв.м.; житлова кімната №1-3, площею 12.8 кв.м.; житлова кімната №1-4, площею 13.4 кв.м., а також сарай «В», погріб «Пг», огорожу №4, частина огорожі №1. Виділити відповідачці ОСОБА_2 : частину будинку діт. «А», а саме: приміщення: коридор №2-1, площею 9.8 кв.м.; ванна №2-2, площею 4.9 кв.м.; коридор №2-3, площею 3.1 кв.м; житлова кімната №2-4, площею 17.0 кв.м.; житлова кімната №2-5, площею 10.9 кв.м.; житлова кімната №2-6, площею 11.0 кв.м.; житлова кімната №2-7, площею 10.1 кв.м.; кухня №2- 8, площею 4.3 кв.м.; а також сарай «Б», огорожа №2, №3, частина огорожі №1. В інший частині рішення суду залишити без змін.
Зазначає, що для визначення часток в праві спільної власності (визнання права власності) при поділі будинку (виділі частки) в судовому порядку (рішенням суду) не було підстав, так як права та інтереси власників ніким не порушувались. Таким чином, висновок суду про наявність між сторонами спору щодо поділу житлового будинку в натурі та припинення права спільної часткової власності на її думку є надуманим, адже спору між сторонами не було. Вказує, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26.07.2022 позивачем не оскаржене. Наголошує, що поділ будинку судом проведено на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2006, яке грунтувалося на висновку експерта № 3019 від 26.12.2005 та яке сторонами не виконане. Водночас, після смерті ОСОБА_3 , нотаріусом при оформленні спадщини, внесено відомості в реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі даних технічного паспорту на спірний будинок від 30.08.2021. Таким чином в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.03.2023, на яке посилається суд в рішенні від 24 жовтня 2023 року зазначено і, яке ніким оспорено, що об`єктом нерухомості є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 116,2 кв.м., житловою площею 75,2 кв.м. До будинку належать сараї на плані під літ.»Б», «В»; погріб - літ. «Пг», огорожа «1-4». Водночас, суд при поділі спірного будинку, зазначаючи про те, що приймає до уваги висновок експерта №3019 від 26.12.2005 року, як доказ із матеріалів справи №2-198/06, виділив позивачу частину будинку із господарськими будівлями, прийнявши також до уваги дані Технічного паспорта №403 від 23.05.2011, який по суті є аналогічним технічному паспорту від 30.08.2021.
При цьому вказує, що виділяючи їй частку будинку із господарськими будівлями, суд дані Технічного паспорта №403 від 23.05.2011 до уваги не прийняв, а вказав в резолютивній частині рішення лише дані із висновку експерта, тай то в недостовірному варіанті (наприклад, виділив 87/100 /слово часток відсутнє/житлового будинку, а саме «жилу прибудову «А-1», тоді як у висновку експерта зазначено «частину будинку(жилу прибудову) літ. «А1»).
Крім того вважає, що суд безпідставно не закрив провадження у частині вимог про поділ будинку. Також наголошує, що поділу підлягає огорожа №1-4.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Позивач не заперечує стосовно поділу огорожі, однак зазначає, що дане питання потребує спеціальних знань, тобто призначення по справі будівельно-технічної експертизи, оскільки суд не наділений такими повноваженнями.
В суді апеляційної інстанції кожна із сторін підтримала свою позицію, надавши відповідні пояснення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно договору дарування від 08.07.2004 ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 13/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_2 . Житловий будинок - дерево, обкладений цеглою, житловою площею 75,2 кв. загальною площею 116,2 кв. м., сараї літ. "В", "Б”, "Г", уборна - "У", огорожа № 1-4, погріб - "Пг", що підтверджується договором дарування від 08.07.2004, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4209219 від 21.07.2004 та технічним паспортом на частину будинку АДРЕСА_2 (а.с.7-11).
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2006 у цивільній справі №2-198 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено у спільне користування жилу прибудову, на плані варіанту поділу, запропонованого експертом позначену літерою «А-1» та сіни літера «а-2», які складаються з приміщень 2-1, 2-2, 2,3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8 та сарай - літера «Б». ОСОБА_1 виділено частину будинку позначену літерою «А», тамбур «а», що складаються з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та господарські будівлі; сарай «В», сарай «Г», вбиральню «У», погріб «Пг» (а.с.12).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2019 у цивільній справі №296/9968/15-ц встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,2987 га, що розташована у АДРЕСА_3 , виділено ОСОБА_1 у користування земельну ділянку площею 0,1494 га з урахуванням площі під будівлями, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено у користування земельну ділянку площею 0,1493 га з урахуванням площі під будівлями (а.с.17-20).
10.09.2021 між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано договір дарування частини будинку, посвідчений 03.06.2005 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І. за №1269, за яким ОСОБА_3 передав безоплатно у власність, як дарунок, ОСОБА_4 21/100 частину житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.100).
Із договору оренди землі від 05.11.2021 №165 вбачається, що Житомирська міська рада передала ОСОБА_1 в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором (а.с.26-27).
Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №64294682 від 26.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.15-16).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом №183 від 17.03.2023 вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину від померлого ОСОБА_3 у тому числі з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовились діти спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Спадщина складається з 87/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.97-98). 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на висновок експерта №3019 від 26.12.2005, який знаходиться в матеріалах цивільної справи №2-198/06, який був покладений в основу рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2006 щодо виділу в натурі частки спірного будинку.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, вказав, що враховуючи, що позивачу належить спірне майно на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється, такий поділ в натурі спірного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями можливий, що стверджується висновком експерта №3019 від 26.12.2005 у справі № 2-198/06, а також те, що хоча відповідач частково не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, однак між сторонами не вирішено питання поділу спірного будинку в позасудовому порядку, з урахуванням багаторічних спорів та судових позовів з приводу порядку користування земельної ділянкою та поділу будинку між співвласниками, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частина третя статті 358 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження
№ 61-5919сво22) зроблені такі висновки:
«тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20)».
Допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19).
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). 
Місцевий суд при вирішенні спору, дослідивши висновок експерта №3019 від 26.12.2005, який знаходиться в матеріалах цивільної справи №2-198/06, вказав, що з висновку вбачається, що єдиним варіантом розділу будинку АДРЕСА_2 , який відповідає фактичному користуванню співвласниками відокремленими частинами будинку, тобто ізольованими квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а також окремими господарськими будівлями, є такий, за яким:
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільне користування виділено: по будинку: частину будинку (жилу прибудову) літ. “А1 ” вартістю 27300 грн., сіни літ. “а2 ” вартістю 6890 грн. - квартира АДРЕСА_5 ; господарсько - побутові будівлі: сарай “Б” вартістю 11640 грн. Всього у спільне користування виділено частину домоволодіння загальною вартістю 34190 грн., що становить 87/100 частин домоволодіння.
- ОСОБА_1 , виділено по будинку частину будинку (основну будівлю) літ. “А ” вартістю 3890 грн., тамбур літ. “а ” вартістю 800 грн. - квартира АДРЕСА_4 ; господарсько - побутові будівлі: сарай "В” вартістю 1290 грн., сарай “Г” вартістю 660 грн., вбиральню “У” вартістю 70 грн., погріб “Пг” вартістю 150 грн. Всього виділено частину домоволодіння загальною вартістю 6860 грн., що становить 13/100 частин домоволодіння.
Колегія суддів зазначає, що вказаний висновок експерта №3019 від 26.12.2005 сторонами визнавався та на його підставі було ухвалено рішення Корольовського районного суду м. Житомира у цивільній справі №2-198 від 17.03.2006, яке набрало законної сили.
Проте, назване рішення не може бути виконано, оскільки позивач не має можливості здійснити реєстрацію права власності на свою частину житлового будинку, як окремого об`єкту нерухомого майна без припинення права спільної часткової власності, про що у вказаному рішенні не зазначено.
При розгляді даної справи, сторонами фактично не заперечувався визначений вказаним висновком експерта поділ будинку в натурі, оскільки з часу ухвалення рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2006 перебуває у визначеному судом фактичному користуванні.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачу належить спірне майно на праві спільної часткової власності, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється, такий поділ в натурі спірного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями можливий, що стверджується висновком експерта №3019 від 26.12.2005 у справі № 2-198/06, та дійшов правильного висновку по задоволення позовних вимог.
Разом з тим, вирішуючи спір, та виділяючи позивачу частину житлового будинку та зазначаючи площі житлових приміщень, суд першої інстанції керувався не лише висновком експерта №3019 від 26.12.2005 у справі № 2-198/06, а й даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовлений на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).
ОСОБА_2 додала до апеляційної скарги аналогічний (по суті ідентичний) технічний паспорт на цей будинок, виготовлений 30 серпня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 , спадкоємцем якого вона є, та просила також зазначити у судовому рішенні площу виділених їй житлових приміщень(а.с.150-152).
Колегія суддів вважає доводи ОСОБА_2 в цій частині обгрунтованими та вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, викласти другий абзац резолютивної частини рішення щодо поділу в натурі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в такій редакції: виділивши
ОСОБА_2 – 87/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, а саме у житловому будинку літ. «А», які складаються з приміщень: коридор – 2-1, площею 9,8 кв.м.; ванна №2-2, площею 4,9 кв.м; коридор 2-3, площею 3,1кв.м; житлова кімната №2-4, площею 17,0кв.м.; житлова кімната №2-5, площею 10,9кв.м.; житлова кімната №2-6, площею 11,0 кв.м.; житлова кімната №2-7, площею 10,1 кв.м.; кухня №2-8, площею 4,3 кв.м., а також сарай «Б».
       В решті рішення суду необхідно залишити без змін.
Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на необхідність поділу огорожі, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання не було предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати вимоги сторін, які не заявлялися в суді першої інстанції, що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України. 
При розгляді справи №2-198 Корольовським районним судом встановлені фактичні обставини справи, які на теперішній час суттєво не змінилися, проте змінився предмет спору та суб`єктний склад сторін, що не свідчить про тотожність справи №2-198 та справи № 296/4997/22, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про необхідність закриття провадження у справі в частині поділу будинковолодіння не заслуговують на увагу.
З огляду на наведене, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав наведених вище.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року змінити.
Викласти другий абзац резолютивної частини рішення щодо поділу в натурі житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в такій редакції: виділивши
- ОСОБА_2 – 87/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, а саме у житловому будинку літ. «А», які складаються з приміщень: коридор – 2-1, площею 9,8 кв.м.; ванна №2-2, площею 4,9 кв.м; коридор 2-3, площею 3,1кв.м; житлова кімната №2-4, площею 17,0кв.м.; житлова кімната №2-5, площею 10,9кв.м.; житлова кімната №2-6, площею 11,0 кв.м.; житлова кімната №2-7, площею 10,1 кв.м.; кухня №2-8, площею 4,3 кв.м., а також сарай «Б».
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22.12.2023.

Головуючий  Судді