У Х В А Л А
 
25 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 456/4614/21
провадження № 61-14814ск23
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
12 жовтня 2023 року  ОСОБА_1 (далі - заявник) з пропуском строку на касаційне оскарження надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 10 серпня 2023 року у вказаній справі.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті                    394 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та заявником було додано до касаційної скарги клопотання про поновлення цього строку. У клопотанні зазначено, що копію постанови було отримано заявником з суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 21 вересня 2023 року, а тому касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику копії оскаржуваної постанови 12 жовтня 2023 року.
Однак, заявником не надано належних доказів (документів) на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема, доказів про отримання копії оскаржуваної постанови та доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, що вказує на необґрунтованість заявленого ним клопотання та необхідність відмови у його задоволенні.
Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції.
Таким чином, заявнику необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (документи), які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку (докази на підтвердження зазначеної дати отримання копії постанови).
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Тобто, заявник наводить у скарзі певні рішення Верховного Суду, однак при цьому чітко не зазначає підстави касаційного оскарження з посиланням на відповідний пункт (пункти) статті 389 ЦПК України.
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                    2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Крім того, наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої                 статті 411 ЦПК України (суди не дослідили зібрані у справі докази та суди необґрунтовано відхилили клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи), може бути підставою для скасування судового рішення лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
Отже, застосування для касаційного оскарження судового рішення підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України можливе лише одночасно із однією з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Заявник у поданій касаційній скарзі узагальнено посилається на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, формально зазначає номери справ, переглянутих Верховним Судом, однак не зазначає підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
Самі по собі опис позовних вимог, висновків суду, з якими не погоджується представник і зазначення номерів цивільних справ, які були розглянуті Верховним Судом не може вважатися чітким та переконливим обґрунтуванням неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої                            статті 392 ЦПК України, представнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та копії скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
Касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Позовну заяву подано у вересні 2021 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 
01 січня 2021 року - 2 270 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої                            статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 1 461 917,41 грн.
ОСОБА_1 , звертаючись з касаційною скаргою, просить скасувати судові рішення в повному обсязі.
Отже, за подання касаційної скарги в цій справі підлягає сплаті судовий збір в розмірі 42 507,52 грн (1 461 917,41 х 1,5 % х 200 %).
Згідно з платіжним дорученням від 12 жовтня 2023 року № 681210023 ОСОБА_1 сплатив 14 619,18 грн судового збору, тому йому необхідно доплатити 27 888,34 грн (42 507,52, - 14 619,18).
Недоплачена сума судового збору за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахована або внесена за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.                      р н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої 
статті 394 цього Кодексу.
Касаційну скаргу необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. М. Ігнатенко