ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
19 жовтня 2023 року 
м. Харків
справа № 626/513/22
провадження № 22-ц/818/1703/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати по договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – Сімейко Артура Миколайовича на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року, постановлене під головуванням судді Гусара П.І.,-
в с т а н о в и в:
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати по договору оренди земельної ділянки.
Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 121 507,73 грн., по сплаті орендної плати за 2019,2020,2021 роки, з 01.01.2022 року по 01.11.2022 року по договору оренди землі № 2 від 08.12.2016 року. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 215,07 грн. 
В апеляційній скарзі представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – Сімейко Артур Миколайович просить заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції неналежним чином повідомив фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 про розгляд справи, зокрема апелянт не був повідомлений ні про пред`явлений до нього позов, ні про місце, дату і час проведення судового засідання. Вказує, що судом першої інстанції, крім того, не враховано, що відповідачем по справі була сплачена орендна плата за договором оренди землі № 2 від 08.12.2016 року наперед шляхом передачі коштів ОСОБА_3 , як представнику ОСОБА_1 . 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 9 Договору оренди землі № 2 від 08 грудня 2016 року визначено розмір орендної плати, який вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31 697,67 грн. на рік. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не сплачував орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату у відповідності до умов вказаного договору оренди землі за 2019, 2020, 2021 роки та з 01.01.2022 року по 01.11.2022 року, що підтверджується довідками ДФС України про відсутність у ОСОБА_1 доходів за вказаний період та судовим рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року по справі № 626/1496/21. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року ОСОБА_1 видав довіреність строком на двадцять років, тобто до 19 грудня 2031 року, якою уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, а саме орендувати земельну ділянку в розмірі 17.0943 га, що належить на підставі Державного акту 1V-XP№005443, виданого Красноградською районною державною адміністрацією Харківської області 30 серпня 2002 року та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 445, кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, одержувати сільськогосподарську продукцію чи гроші згідно цих Державних актів на право власності на земельну ділянку чи технічну документацію з правом посвідчити договори оренди земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємству та фізичної особі; Для чого надав йому право, зокрема одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки (а.с. 192-193). 
08 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6323385500:10:000:0174, власником якої є позивач, строком на 15 років (а.с. 6-11, т. 1).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6323385500:10:000:0174, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Красноградський район, Піщанська сільська рада, передана у строкове платне користування для ведення орендарем, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 15 років з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с. 14-16, т. 1)
Відповідно до п. 5 Договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 633 953, 40 гривень з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01 січня 2017 року. 
Пунктом 9, 10 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31 697,67 період виплати з 1 серпня по 31 грудня. Орендна плата вноситься у строк, не пізніше 31 грудня кожного року. 
Розділом «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору» передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. 
З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів від 22 лютого 2020 року № 20-40-52-08-35 вбачається, що станом на 27 лютого 2020 року інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року відсутня (а.с. 17, т. 1). 
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 квітня 2021 року № 213/20-40-58-01-23 вбачається, що станом на 23 березня 2021 року інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року відсутня (а.с.18, т. 1). 
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 04 лютого 2022 року № 2016-22-00018 вбачається, що станом на 02 лютого 2022 року за період з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 року ОСОБА_1 отримував заробітну плату (а.с. 19, т. 1).
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року по справі № 626/1496/21 позов ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено. Розірвано Договір № 2 від 08 грудня 2016 року оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323385500:10:000:0174 між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с. 52, т. 1). 
Підставою для розірвання договору оренди стало систематичне порушення умов договору оренди, а саме, несплата орендної плати за 2019-2020 роки. 
Вказане судове рішення набрало законної сили. 
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що належна йому на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 6323385500:10:000:0174 знаходиться у користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 23 лютого 2017 року на підставі договору оренди землі № 2 від 08 грудня 2016 року. Умовами Договору передбачено, що орендна плата складає 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, тобто 31 697,67 грн., яка має сплачуватись з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 орендну плату ОСОБА_1 у відповідності до умов договору за 2019, 2020, 2021 роки та з 01 січня 2022 року по 01.11.2022 року не сплачував, що підтверджується довідками ДФС України про відсутність у позивача доходів за вищевказаний період. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 121 507,73 грн., по сплаті орендної плати за 2019, 2020, 2021 роки та з 01.01.2022 року по 01.11.2022 року за договором оренди землі № 2 від 08 грудня 2016 року. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються, зокрема,  Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» . 
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з вимогами ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. 
Матеріали справи свідчать про те, що умовами договору оренди землі № 2 від 08.12.2016 року погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що складає 31 697,67 грн. період виплати з 01 серпня по 31 грудня. Орендна плата вноситься у строки, не пізніше 31 грудня кожного року. 
Пунктом 25 Договору, зокрема, передбачено, що орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. 
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд першої інстанції обгрунтовано вважав доведеним факт несплати орендної плати у період з 2019 по 2021 роки. 
Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суперечать наявним у матеріалах справи доказам. 
Так, зі змісту розписки убачається, що судова повістка на 12 квітня 2023 року отримана особисто ОСОБА_2 завчасно (а.с. 119, т. 1). Адреса, за якою було направлено судові повістки зазначена самим відповідачем у листуванні з ОСОБА_1 (а.с. 150, 153). 
Крім того, доводи апелянта про те, що відповідачем по справі була сплачена орендна плата наперед за весь час оренди земельної ділянки шляхом передачі коштів за весь час дії договору ОСОБА_3 , як представнику ОСОБА_1 є безпідставними.
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року по справі № 626/1264/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти від оренди земельної ділянки у сумі 65392, 66 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 07 липня 2021 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року залишено без змін. 
Відмовляючи у позові про стягнення безпідставно набутих коштів у вигляді орендної плати, отриманої від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 15 років, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суд посилався на відсутність доказів отримання таких коштів ОСОБА_3 . 
Апелянтом також не надано належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених доводів. 
Посилання апелянта на те, що з нього стягнуто орендну плату за 2019, 2020, 2021 року на користь ОСОБА_4 колегією суддів не приймаються. 
Так, матеріали справи не містять жодної додаткової угоди, де визначено можливість сплати орендної плати на користь іншої особи. 
Докази, що підтверджують зміни розміру орендної плати апелянтом суду не надано. 
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 – Сімейко Артура Миколайовича – залишити без задоволення. 
Заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                 О.В. Маміна
Судді:                                                                         Н.П. Пилипчук 
                                                                               О.Ю. Тичкова