ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/76/23 Справа № 200/18949/16 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеска Е.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Стрижака Євгенія Юрійовича на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Актабанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ "Актабанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
       В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Актабанк" посилалися на те, що 19 грудня 2013 року між ПАТ "Актабанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0862486601/Т/972125 на споживчі потреби. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000 грн., з кінцевим терміном погашення 18 грудня 2016 року. Процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Крім того, за умовами договору відповідач сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 900 грн., що розраховується як 2,25% від суми кредиту, та включається в суму щомісячного платежу. Відповідно до п.5.1 договору, у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу банк має право вимагати від клієнта сплати штрафу у розмірі 150 грн. за кожний прострочений місячний платіж або його частину. Відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2016 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 60778 грн. 43 коп., яка складається із: 1) прострочена заборгованість: по тілу кредиту - 28889 грн. 49 коп.; по відсоткам - 7 грн. 32 коп.; по комісії - 25997 грн. 74 коп.; штраф - 2550 грн.; 2) строкова заборгованість: по тілу кредиту - 3333 грн. 60 коп.; по відсоткам - 0 грн. 28 коп. На підставі викладеного ПАТ "Актабанк" просили суд стягнути з   ОСОБА_1   заборгованість за Кредитним договором № 0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року у розмірі 60778 грн. 43 коп., та складається із: 1) прострочена заборгованість: по тілу кредиту - 28889 грн. 49 коп.; по відсоткам - 7 грн. 32 коп.; по комісії - 25997 грн. 74 коп.; штраф - 2550 грн.; 2) строкова заборгованість: по тілу кредиту - 3333 грн. 60 коп.; по відсоткам - 0 грн. 28 коп., та судовий збір у розмірі 1378 грн.
        Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року задоволено позовні вимоги ПАТ "Актабанк". Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ "Актабанк" (юридична адреса 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53, код ЄДРПОУ 35863708) заборгованість за кредитним договором №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року на споживчі потреби в сумі 60778 грн. 43 коп., яка складається із: прострочена заборгованість: по тілу кредиту - 28889 грн. 49 коп.; по відсоткам - 7 грн. 32 коп.; по комісії - 25997 грн. 74 коп.; штраф - 2550 грн.; 2) строкова заборгованість: по тілу кредиту - 3333 грн. 60 коп.; по відсоткам - 0 грн. 28 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Актабанк" судовий збір у розмірі 1378 грн. 
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року у відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року ухваленого за результатами розгляду справи №200/18949/16 (т.1 а.с.115).
       В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Стрижак Є.Ю. просить заочне рішення суду від 21 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Актабанк", посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справ, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2022 року залучено ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів" до участі у справі в якості правонаступника позивача ПАТ "Актабанк" у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі за позовом ПАТ "Актабанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом (т.1 а.с.207, 208). 
       У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість. Судові засідання просили проводити у відсутність ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів".
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
       Звернувшись до суду  із вказаними позовними вимогами, ПАТ "Актабанк" посилалися на те, що 19 грудня 2013 року між ПАТ "Актабанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0862486601/Т/972125 на споживчі потреби. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000 грн., з кінцевим терміном погашення 18 грудня 2016 року. Відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором, тому ПАТ "Актабанк" просили суд стягнути з   ОСОБА_1   заборгованість за Кредитним договором № 0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року у розмірі 60778 грн. 43 коп., яка складається із: 1) прострочена заборгованість: по тілу кредиту - 28889 грн. 49 коп.; по відсоткам - 7 грн. 32 коп.; по комісії - 25997 грн. 74 коп.; штраф - 2550 грн.; 2) строкова заборгованість: по тілу кредиту - 3333 грн. 60 коп.; по відсоткам - 0 грн. 28 коп., та судовий збір у розмірі 1378 грн.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Актабанк", суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, стягнувши з  ОСОБА_1 на користь ПАТ "Актабанк" заборгованість за Кредитним договором № 0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року у розмірі 60778 грн. 43 коп.
Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, у порушення норм процесуального права, оскільки рішення суду було ухвалено у заочному порядку за відсутності відповідача  ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, про що зазначено в апеляційній скарзі, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України).
       Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).
       У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
       Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       У справі встановлено, 19 грудня 2013 року між ПАТ "Актабанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0862486601/Т/972125 на споживчі потреби (т.1 а.с.7, 8).
       Згідно статті 2 договору банк позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000,00 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим договором строки.         Процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. 
       Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 1300,00 грн., що розраховується як 3.25 відсотків від суми кредиту, та включається в суму щомісячного платежу. 
       Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2411 грн. 29 коп. з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 18 грудня 2016 року, на умовах, визначених кредитним договором, згідно додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору.
       Відповідно до п.4.2.4. кредитного договору банк має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій, та можливих штрафних санкцій за кредитним договором, зокрема, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів та/або комісії щонайменше на 30 календарних днів.
       Відповідно до п.5.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу банк має право вимагати від клієнта сплати штрафу у розмірі 150 грн. за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину на строк більше 5 календарних днів при сумі простроченого щомісячного платежу більше 15 грн.
       Звернувшись до суду із вказаним позовом, ПАТ "Актабанк" зазначили, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим винивкла заборгованість.
       З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року вбачається, станом на 07 жовтня 2016 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 60778 грн. 43 коп., яка складається із: 1) прострочена заборгованість: по тілу кредиту - 28889 грн. 49 коп.; по відсоткам - 7 грн. 32 коп.; по комісії - 25997 грн. 74 коп.; штраф - 2550 грн.; 2) строкова заборгованість: по тілу кредиту - 3333 грн. 60 коп.; по відсоткам - 0 грн. 28 коп. (т.1 а.с.5, 6).
       В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Стрижак Є.Ю. зазначав про те, що ОСОБА_2 , на виконання умов вказаного кредитного договору, починаючи з січня 2014 року по грудень 2014 року, щомісяця здійснював платежі, про що свідчать банківські квитанції: №172087 від 09 січня 2014 року на суму - 2412 грн., №62938 від 03 лютого 2014 року на суму - 2411 грн. 29 коп., №344324 від 12 березня 2014 року на суму - 2412 грн., №796481 від 15 квітня 2014 року на суму - 2412 грн., №533942 від 19 травня 2014 року на суму - 2410 грн., №411791 від 13 червня 2014 року на суму - 2412 грн., №490960 від 15 липня 2014 року на суму - 2412 грн., №14193 від 31 липня 2014 року на суму - 4824 грн., №512628 від 29 серпня 2014 року на суму - 4824 грн., №130895 від 15 вересня 2014 року на суму - 2412 грн., №173191 від 30 вересня 2014 року на суму - 9648 грн., №213496 від 15 жовтня 2014 року на суму - 4824 грн., №443850 від 31 жовтня 2014 року на суму - 4824 грн., №83851 від 03 листопада 2014 року на суму - 9648 грн., №571625 від 29 листопада 2014 року на суму - 7236 грн., №19111 від 01 грудня 2014 року на суму 9648 грн., №676992 від 29 грудня 2014 року на суму - 9648 грн. (т.1 а.с.140-148). Таким чином, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року було сплачено 89241 грн. 29 коп.
До Дніпровського апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Стрижак Є.Ю. звернувся із клопотанням про призначення у справі судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: 1. Чи погашена станом на 29 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 .? 2. Якщо заборгованість не погашена, то в якому розмірі була сплачена заборгованість (та по яких видах платежів - основний борг, пеня та інше) станом на час звернення ПАТ "Актабанк" з позовом до суду - станом на 03 листопада 2016 року? (т.1 а.с.231-233).
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Стрижака Є.Ю. про призначення судової економічної експертизи - задоволено. Призначено у справі за позовом ПАТ "Актабанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:
1. Яка сума грошових коштів сплачена ОСОБА_1 у виконання зобов"язань за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 , станом на момент проведення судової експертизи?
       2. Яка сума заборгованості існує у ОСОБА_1 за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 , станом на момент проведення судової експертизи за: тілом кредиту, за відсотками, комісія, штраф?
       3. Чи в повному обсязі сплачено ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 .? Проведення судової економічної експертизи доручено судовому експерту-економісту Малиночці Світлані Олександрівні (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вул.Василя Сухомлинського, 54). В розпорядження експерта надано цивільну справу №200/18949/16 за позовом ПАТ "Актабанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом. Експертизу провести по наявним в матеріалах справи документах. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 (представник - адвокат Стрижак Є.Ю., адреса: м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна, буд.27А, тел. НОМЕР_2 ). Строк проведення експертизи - 60 календарних днів (т.4 а.с.52-54).
06 листопада 2023 року справа № 200/18949/16 за позовом ПАТ "Актабанк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, повернута до Дніпровського апеляційного суду з Висновком експерта №30/05/2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи (т.4 а.с.60). 
       Висновком експерта №30/05/2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи встановлено, ОСОБА_1 у виконання зобов`язань за кредитним договором №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 , в період в період з 19 грудня 2013 року по 29 грудня 2014 року сплачено через каси відділень банку грошових коштів в загальній сумі 90 141 грн. 29 коп.
       За даними виписок "Фонду гарантування вкладів» по рахункам з обліку заборгованості за період з 17 вересня 2014 року по 31 травня 2022 року за кредитним договором №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2022 року за тілом кредиту, відсотками та комісії складає - 0 грн.
       В результаті проведеного дослідження встановлено, що ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 , була сплачена в повному обсязі (т.4 а.с.61-83).
       Вартість висновку експерта становить 9000 грн, яка сплачена відповідачем ОСОБА_1 (т.4 а.с.19).
Таким чином, встановлено, заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором на споживчі потреби №0862486601/Т/972125 від 19 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 - відсутня.
Отже, у задоволенні позовних вимог ПАТ "Актабанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити.
Стосовно витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., про які в апеляційній скарзі заявляв представник відповідача, слід зазначити наступне.
       Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).
       Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
       Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
       Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.
Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
       Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
       Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Правова допомога у суді апеляційної інстанції надавалася відповідачу ОСОБА_1 АО "КС ПАРТНЕРС" в особі керуючого партнера Стрижака Є.Ю. відповідно до договору про надання правової допомоги №2805/21 від 28 травня 2021 року (т.1 а.с.138, 139).
У п. 4.1 договору клієнт оплатив юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням у розмірі 10000 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17 від 23 грудня 2021 року, № 329/766/18 від 10 листопада 2021 року, № 178/1522/18 від 01 вересня 2021 року викладено правову позицію: витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
       Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
       Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
       Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
       У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
       Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
       Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Слід зазначити, ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", які є правонаступником позивача у справі - ПАТ "Актабанк", неодноразово зверталися до апеляційного суду із заявами про розгляд справи у апеляційному суді у відсутність представника ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів".
ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів", які є правонаступником позивача у справі - ПАТ "Актабанк" заперечень щодо заявленої відповідачем суми витрат на правову допомогу у апеляційному суді до апеляційного суду не надавали, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від позивача також не надходило.
       Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
       Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
       Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
       Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
       Враховуючи викладене, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що позивач не заперечує проти вказаного адвокатом розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг у апеляційному суді, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу слід задовольнити, заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Актабанк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів".
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Стрижака Євгенія Юрійовича - задовольнити.
       Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Актабанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - скасувати.
       У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Актабанк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом- відмовити.
       Стягнути з  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція повернення боргів" (ЄДРПОУ 35625014) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду у розмірі 2 067 грн, витрати за проведення судової економічної експертизи у розмірі 9 000 грн., витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 
10 000 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

          Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова