ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року	Львів	Справа № 300/5425/23 пров. № А/857/17880/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                               Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року (головуючий суддя  Чуприна О.В., м.Івано-Франківськ) у справі № 300/5425/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки та зобов`язання здійснити з 01.04.2019 відповідний перерахунок і виплату пенсії згідно довідки про розмір грошового забезпечення №169-09-19-05-29 від 28.07.2021, виходячи із 76% грошового забезпечення, з урахуванням проведених платежів,-
В С Т А Н О В И В:
14.08.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки та зобов`язання здійснити з 01.04.2019 відповідний перерахунок і виплату пенсії згідно довідки про розмір грошового забезпечення №169-09-19-05-29 від 28.07.2021, виходячи із 76% грошового забезпечення, з урахуванням проведених платежів. 
Позов обґрунтовує тим, що позивач є пенсіонером податкової міліції в системі Державної фіскальної служби України (надалі по тексту також – ДФС України), якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також – Закон №2262-XII). Позивач зазначає, що він в установленому порядку отримав від Головного управління ДФС в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення (станом на березень 2019 року), встановленого за відповідною посадою та подав її для перерахунку пенсії в орган пенсійного забезпечення. Втім, відповідач, розглядаючи звернення позивача, протиправно листом-рішенням від 09.08.2023 відмовив йому в здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням відомостей довідки за №169-09-19-05-29 від 28.07.2021. Оскаржувані протиправні дії Управління мотивувало тим, що, незважаючи на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №862/3838/18, яким визнано протиправними та нечинними окремі положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", в органу пенсійного фонду відсутні законні підстави та повноваження на проведення такого перерахунку. Разом з тим, посилаючись на положення частин 3, 18 статті 43, статті 63 Закону №2262-XII, вказуючи на зміну правового регулювання спірних правовідносин із перерахунку пенсій, зокрема, визнання в судовому порядку протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили пункту 3 Постанови №103, на переконання позивача, обставина надходження до органу пенсійного фонду відповідної заяви пенсіонера і нової довідки, виданої ГУ ДФС в Івано-Франківській області (як уповноваженим органом, з лав якого звільнений ОСОБА_1 ) на підставі даних особово-пенсійної справи за N/A464 (ДПА), є безумовною підставою для обчислення і перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені у довідці Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 28.07.2021 за №169-09-19-05-29. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за №169-09-19-05-29 від 28.07.2021 про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на березень 2019 року, та здійснити з 01.04.2019 виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на дату призначення пенсії. Внесені Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначених пенсій. При цьому, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. З огляду на вищевикладене, відповідач повинен обчислювати пенсію ОСОБА_1 виходячи із відсоткового розміру грошового забезпечення, відповідно до  якого така пенсія призначалась – 76%. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач, як колишній службовець податкової міліції ГУ ДФС в Івано-Франківській області, перебуває з 1992 року, а надалі з 1999 року, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджено висновком про призначення пенсії від 09.04.1992 і 22.12.1999 і протоколом за пенсійною справою №N/A464 (ДПА) від 31.12.2017.
В березні 2018 року ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 за №704 на ім`я ОСОБА_1 видано довідку №437/10/09-15-038, оформлену у березні 2018 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.
Як слідує із змісту такої довідки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, за прирівняною посадою в загальному становить  14 910,00 гривень, в тому числі: посадовий оклад – 8 460,00 гривень, оклад за військовим (спеціальним) званням (полковник) – 1 480,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% – 4 970,00 гривень.
Реалізовуючи приписи постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу за період з 01.01.2018, проведено перерахунок пенсії відповідно до коментованої довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату, свідченням чого є відомості протоколу (розпорядження) перерахунку за пенсійною справою №N/A464-ДПА від 14.04.2018.
Згідно із протоколом за пенсійною справою №N/A464-ДПА, пенсія позивача з 01.01.2018, обраховувалась (перерахована) в основному розмірі 70% грошового забезпечення, яке включало такі складові: посадовий оклад – 8 460,00 гривень, оклад за військовим званням (полковник) – 1 480,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% – 4 970,00 гривень.
Загальний нарахований розмір пенсії після перерахунку (з 01.01.2018 з усіма підвищеннями і надбавками, окрім основного розміру пенсії 70% від грошового забезпечення) становив 10 437,00 гривень, а у зв`язку із дією Постанови №103 її виплата склала 7 195,49 гривень.
В подальшому у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень Постанови №103 ГУ ДФС в Івано-Франківській області у відношенні до ОСОБА_1 (за його зверненням) видано довідку №169-09-19-05-29 від 28.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на березень 2019 року.
Відомості у довідці №169-09-19-05-29 внесені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 за посадою, яку ОСОБА_1 займав на день звільнення зі служб, за змістом якої грошове забезпечення в загальному становить 16 179,00 гривень та складається з: посадового окладу – 8 460,00 гривень, окладу за військове звання (полковник) – 1 480,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% (ОВЗ+ПО) – 4 970,00 гривень, додаткові види грошового забезпечення, в тому числі: надбавка в умовах режимних обмежень розрахована, станом у березні 2019 року за аналогічною або прирівняною посадою а особливості проходження служби 15% – 1 269,00 гривень.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії на підставі нової довідки №169-09-19-05-29 від 28.07.2021 із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії.
У відповідь листом від 09.08.2023 за №7288-6778/Л-02/8-0900/23 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у задоволенні його заяви, так як після визнання в судовому порядку (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у адміністративній справі №826/3858/18) протиправними та скасування пунктів 1-2 Постанови №103, Урядом України не приймалося інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсій. Відтак, Управління немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для проведення спірного перерахунку пенсії.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія позивача підлягає перерахунку з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, які тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 1 квітня 2019 року. Однак, відсоткове значення пенсії, як похідний результат дій за наслідками врахування коментованої довідки, станом на момент розгляду судом даної адміністративної справи, за показниками довідки від 28.07.2021 не є спірними.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Крім того, відповідно до  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване  статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Частиною 1  статті 5 КАС України  передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до пункту 4 частини 4  статті 246 КАС України  у мотивувальній частині рішення зазначаються: чи були і ким порушені, не визнані або оспорювані права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.
Згідно із частиною 7  статті 246 КАС України  висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
Системний аналіз зазначених норм  КАС України  дає підстави дійти висновку про те, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.
В той же час, в спірних правовідносинах позивач фактично вказує про захист від можливого порушення його прав у майбутньому та не надає суду доказів порушення таких прав при зверненні до суду. При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є саме наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Апеляційний суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18.
Отже, у разі наявності порушення вимог закону рішеннями чи діями суб`єкта владних повноважень, зазначене не є достатньою і самостійною підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання таких протиправними є доведеність позивачем порушених його прав цими рішеннями/діями.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про порушення прав позивача внаслідок ймовірного перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки. Оскаржені дії відповідача, які оформлені листом від 09.08.2023 за №7288-6778/Л-02/8-0900/23 не містить жодної згадки чи будь-якого заперечення стосовно перерахунку і виплати позивачу пенсії в залежності від відсотка розміру грошового забезпечення. Орган пенсійного фонду констатував в принципі відсутність законних підстав здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки від 28.07.2021 за №169-09-19-05-29.
Відтак, позовні вимоги в цій частині, є передчасними і такими, що задоволенню не підлягає, про що вірно вказав суд першої інстанції, та не спростовується доводами апеляційної скарги позивача.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.  
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 300/5425/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний