ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 300/2560/23 пров. № А/857/14046/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
з участю секретаря судового засідання                           Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року, ухвалене суддею Татаріновою О.А. у м. Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 300/2560/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 25.04.2023 року у справі про порушення митних правил № 0303/20900/23.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів факт порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України, а саме недекларування товарів, що переміщуються через державний кордон. При цьому, відповідач належними доказами підтвердив вартість незадекларованого товару із якими позивач мав можливість ознайомитися під час розгляду справи, про час розгляду якої був повідомлений, однак не прибув. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що відповідач не ознайомив позивач із висновком експертизи про вартість незадекларованого товару, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості надати свої заперечення.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 27 березня 2023 року державним інспектором кінологом ВКЗ УБК та ПМП Львівської митниці Волоським В.В. в присутності позивача складено протокол про порушення митних правил № 0303/20900/23, а саме ч.2 ст.471 Митного кодексу України.
У протоколі зафіксовано те, що 27.03.2023 року о 03 год. 10 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус марки «SETRA», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Перед початком митного контролю, позивач заповнив митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, у якій він нічого не зазначив. За результатами митного огляду вказаного транспортного засобу, в багажному відсіку рейсового автобусу було виявлено товар: вживані акумулятори для електровелосипедів різної потужності в асортименті ТМ «Е-bike Vision PowerPack» в кількості 262 одиниці, які не було заявлено у поданих до митного контролю документах.
Позивач надав пояснення, що претензій до складання протоколу немає. Примірник протоколу отримав 27.03.2023 року.    
Того ж дня державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил УБК та ПМП Львівської митниці Васецьким Є.І. прийнята  постанова про призначення експертизи в справі про порушення митних правил № 0303/20900/23, з метою встановлення вартості товару вилученого, згідно з переліком зазначеним у протоколі про порушення митних правил № 0303/20900/23 від 27.03.2023 року, проведення якої доручено Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
20.04.2023 року експертом Мельниченко І.Д. Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби складено висновок № 142000-3301-0239, згідно із яким вартість незадекларованих товарів становить 959 767,82 грн.
25 квітня 2023 року відповідач прийняв постанову у справі про порушення митних правил № 0303/20900/23, на підставі якої позивача визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 Митного кодексу України, та наклав штраф, в розміром 30 відсотків вартості незадекларованих товарів, в сумі 287 930,34 грн., стягнувши з позивача на користь Львівської митниці 1 236,64 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Цю постанову позивач оскаржив до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП), про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Абзацами 2-4 статті 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Апеляційний суд встановив те, що особа, відносно якої відповідач склав протокол про порушення митних правил була присутня при його складенні та надала пояснення що претензій до складання протоколу немає. З приводу незадекларованих товарів пояснив, що не знав, що їх потрібно декларувати. Примірник протоколу отримав 27.03.2023 року.
У протоколі про порушеннях митних правил зазначено, що розгляд справи буде проводитися 25.04.2023 року о 09 год. 00 хв.
Згідно із ч. 2 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частино 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Із змісту ч. 2 ст. 471 МК України слідує, що порушення передбачене цією нормою передбачає протиправну поведінку особи у формі умислу (прямого чи непрямого).
Позивач не заперечує свою вину у вчиненні цього правопорушення, а відповідач надав відповідні докази, з яких слідує, що позивач умисно незадекларував ці товари, хоча знав про них, це зокрема, протокол, митну декларацію заповнену позивачем, акт про проведення огляду товарів, пояснення позивача, опис вилучених товарів, постанову про накладення адміністративного стягнення. 
Позивач у адміністративному позові не погоджується із сумою штрафу та порядком визначення вартості незадекларованих товарів.
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України,  експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.
Частиною 2 статті 515 Митного кодексу України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Із наведених норм слідує, що експертиза для визначення вартості незадекларованих товарів проводиться в межах справи про адміністративне правопорушення і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, згідно із цими нормами особа, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил вправі провести незалежну експертизу за власний рахунок.
Тому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що висновок експерта від 20.04.2023 року № 142000-3301-0239 є неналежним доказом у справі, через те, що експерт не повідомлений про кримінальну відповідальність.
Позивач також стверджує, що не ознайомився завчасно із висновком експерта, тому не мав можливості надати заперечення.
Щодо цих доводів позивача, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок експерта, відповідно до ч. 1 ст.  495 МК України, є доказом у справі про порушення митних правил.
Відповідно до ч. 2 ст. 495 МК України, посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Статтею 498 МК України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у  митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Апеляційний суд встановив те, що позивач був завчасно повідомлений про дату та час, а також місце розгляду справи про порушення митних правил, однак для розгляду справи не прибув.
Отже, позивач позбавив себе можливості ознайомитися із висновком експерта та подати свої заперечення, в тому числі заявити клопотання про відкладення розгляду справи та надання копії висновку експерта для ознайомлення.
Тому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не надав йому можливості ознайомитися із висновком експерта.
Таким чином, постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є законною.
Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил від 25.04.2023 року № 0303/20900/2 необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року в справі 300/2560/23 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 18.10.2023 року