ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2023 року                                                   Справа № 902/1014/23 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Грязнов В.В. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 (постановлену суддею Тісецьким С.С.) 
за заявою:  ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність                                                    
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Вказана ухвала мотивована тим, що заявником не наведено обставин та не надано відповідних доказів, які б у своїй сукупності вказували на наявність підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 КУзПБ, а надані заявником докази відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ, не відповідають фактичним обставинам справи та інформації, наявній в матеріалах справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 , 29.09.2023 через засоби електронного зв`язку, звернувся із апеляційною скаргою до суду, в якій просить дослідити у судовому засіданні відомості про двох різних фізичних осіб з однаковим прізвищем, ім`ям та по- батькові ( ОСОБА_1 ), які мають різні реєстраційні номери платників податків - НОМЕР_1 , і реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_2 відповідно. Забезпечити проведення судових засідань у справі №902/1014/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника заявника - адвоката Тарасова Сергія Олексійовича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" в режимі відеоконференції. Скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 та направити справу №902/1014/23 для продовження розгляду до Господарського суду Вінницької області.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме: ст.ст. 75, 86, 236 ГПК України;
- наявність у ОСОБА_1 майна (активів), що підтверджується поданими заявником доказами та відкритих щодо нього виконавчих проваджень не належить до вичерпного переліку підстав для залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 . Натомість, наявність у ОСОБА_1 майна (активів) має враховуватись при розробці та затвердженні плану реструктуризації, що не перешкоджає відкриттю провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за наявності підстав, передбачених статтею 115 КУзПБ;
- судом першої інстанції не дотримано норми матеріального права, а саме: ст. ст. 2, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства та зроблено передчасний висновок про те, що зазначені ОСОБА_1 у заяві обставини, і подані докази щодо відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не є тими, які дають їй право звернутися із заявою до суду;
- судом першої інстанції при постановлені оскаржуваного судового рішення не враховано правову природу попередніх договорів купівлі-продажу квартир, за якими основний договір не було укладено у строк встановлений цими договорами, а відтак наявність грошового зобов`язання у заявника повернути кредиторам отримані кошти за цими договорами. Отримання коштів заявником підтверджується самими Попередніми договорами купівлі - продажу за текстом самих договорів, що не взято до уваги судом першої інстанції;
- 1/7 частини квартири АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; гараж - не належать на праві власності ОСОБА_1 , у реєстрі зазначено схоже прізвище, ім`я та по-батькові особи, як у заявника; є ще одна людина з прізвище, ім`ям та по-батькові - ОСОБА_1 , однак у нього інший реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2 .
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23. Розгляд апеляційної скарги призначений на "21" листопада 2023 р. об 11:30 год.
03.11.2023 на адресу суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_2 надійшло клопотання про забезпечення вимог кредиторів, в якому просить вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми 513 721,03 грн, які знаходяться на банківському рахунку боржника у цій справі, ОСОБА_1 , НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк" до набрання законної сили рішенням у цій справі. Просить ухвалу про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів невідкладно надіслати адвокату заявника Андрєєву Микиті Андрійовичу , а також до виконання - Акціонерному товариству "Приватбанк".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 відмовлено у прийнятті клопотання ОСОБА_2 про забезпечення вимог кредиторів у справі №902/1014/23.
14.11.2023 на адресу суду від представника ОСОБА_4 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича надійшов лист-клопотання про здійснення трансляції судових засідань технічними засобами суду, в якому заявник просить постановити ухвалу про надання дозволу на трансляцію судових засідань справи №902/1014/23 у Північно-західному апеляційному господарському суді. Забезпечити трансляцію судових засідань технічними засобами Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №902/1014/23 на YouTube канал "Судова влада України" www.youtube.com/channel/UCFDRcAmACu5ljF-YUMGctnA та на портал " Судова влада України" court.gov.ua/affairs/online/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Андрєєва Микити Андрійовича про здійснення трансляції судових засідань технічними засобами суду задоволено. Постановлено здійснювати 21.11.2023 об 11:30 год. транслювання перебігу судового засідання Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №902/1014/23 на офіційному Порталі судової влади в розділі "Онлайн трансляції судових засідань".
У судове засідання представник скаржника не з`явився. Однак, 21.11.2021 від представника скаржника надійшло клопотання, в якому представник скаржника просить розгляд скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 здійснювати без участі заявника та його представника. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить задоволити. 
Згідно ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи у судове засідання 21.11.2023, колегією суддів постановлено проводити фіксацію судового процесу письмовим протоколом без здійснення технічної фіксації. 
На адресу суду від фізичних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надійшли письмові пояснення, від ОСОБА_2 заперечення проти апеляційної скарги. Однак, судом вказані письмові пояснення та запечення не приймаються до уваги, оскільки заявники не є учасниками справи.
Також 21.11.2023 на адресу суду від представника скаржника надійшла заява щодо втручання у діяльність суду та створення штучних доказів, в якому скаржник просить оголосити зміст даної заяви у судовому засіданні 21.11.2023 під технічну фіксацію. Постановити окрему ухвалу щодо втручання у діяльність суду, і створення штучних доказів у справі №902/1014/23.
Обґрунтовуючи вказану заяву скаржник зазначає, що твердження, які наведені у письмових поясненнях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , є неправдивими, і такими, що направлені на введення умисно в оману головуючого судді у справі №902/1014/23 та інших суддів. Крім того, зазначає, що подання письмових пояснень від фізичних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , є цілеспрямованими діями задля досягнення нелегітимної мети, а саме протиправне заволодіння коштів інших кредиторів у справі №902/1014/23, отриманих від продажу майна ОСОБА_1 , відомості про яких заявник вказав у своїй заяві, і конкретизованому списку кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Вважає, що будь-яка особа, яка має невиконане ОСОБА_1 грошове зобов`язання, має право звернутися до суду із заявою про визнання грошових вимог, а не втручатися у здійснення правосуддя через подання письмових пояснень та створюючи при цьому штучні докази, і встановлені обставини судовими рішеннями, які не відповідають фактичним обставинам, що мають значення для справи №902/1014/23. 
За змістом частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України             учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту одинадцятого частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Відповідно до частини другої статті 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки тощо.
Права учасників справи визначені у статті 42 ГПК України, серед яких такого права як вимагати від суду постановити окрему ухвалу відносно іншого учасника справи, не передбачено.
За приписами статті 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч. 1). Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2). В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5). Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч. 6).
Отже, окрема ухвала суду у розумінні положень статті 246 ГПК України  є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.
За своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних вказівок особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.
Виходячи з аналізу правових норм ГПК України, колегія суддів зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено винесення окремої ухвали за клопотанням (заявою) сторін у справі та відсутнє посилання на порядок і строки розгляду такого клопотання (заявою). Судом самостійно встановлюються наявність обставин та підстав для винесення окремої ухвали, що визначені  статтею 246 ГПК України. 
Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства (аналогічний висновок міститься у пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №171/2124/18, у пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц).
В даному випадку таких обставин та підстав не встановлено, а тому правові підстави для постановлення окремої ухвали, з підстав передбачених статтею 246 ГПК України, відсутні.
Крім того, колегія суддів зазначає, що до апеляційної скарги скаржником долучено наступні докази: 
- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності по нерухоме манно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна №348117943 станом на 26.09.2023 (час формування 18:28:03) ;
- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна щодо  суб`єкта нерухомого майна  №348296533 станом на 27.09.2023;
- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо щодо суб`єкта нерухомого майна №348296684 станом на 27.09.2023.
Також скаржником до суду подане клопотання, до якого долучені ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2023 у справах №369/7066/23, №369/10280/23, №369/10286/23, №369/10365/23 та заяви про скасування застосованого заходу забезпечення та винесення окремої ухвали суду від 09.10.2023 та 11.10.2023.
Згідно з частиною другою статті 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 цієї статті).
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
У відповідності до п. 2 ст. 164 ГПК України при поданні позовної заяви позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та у відповідності до п. 3 ст. 164 ГПК України у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Згідно з приписами частини третьої статті 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2020 у справі № 904/2104/19.
Однак, така обставина (тобто відсутність доказів як таких на момент розгляду спору судом першої інстанції) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 19.10.2021 у справі №903/533/21, постанові Об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі №913/703/20.
Як вбачається із поданої позивачем до суду апеляційної інстанції інформації з Державного реєстру, ухвал Києво-Святошинського районного суду Київської області у справах №369/7066/23, №369/10280/23, №369/10286/23, №369/10365/23 та заяв про скасування застосованого заходу забезпечення та винесення окремої ухвали суду, останні датовані 26.09.2023 (час формування 18:28:03), 27.09.2023, 24.10.2023, 09.10.2023 та 11.10.2023, тоді як оскаржувана ухвала постановлена 26.09.2023 об 11:16 год., що виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції вказаних додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно із частиною першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.
За частиною першої  статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до абзацу другого статті 1 КУзПБ банкрутство  - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури
За приписами абзаців четвертого, тринадцятого статті 1 КУзПБ  - боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність  - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Особливості відновлення платоспроможності боржника - фізичної                                                                                                                                                             особи-підприємця визначено Книгою  четвертою КУзПБ.
Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність             боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в  порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Частиною першою статті 115 КУзПБ визначено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в частині другій статті 115 цього Кодексу (в редакції, чинній станом на 29.07.2023), згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 
4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Тлумачення частини другої статті 115 КУзПБ із застосуванням філологічного та логічного способів інтерпретації приводить до таких висновків:
- з огляду на вжиття законодавцем словосполучення "інші обставини" перелік підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не є вичерпним;
- для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях наведених у частині другій             статті 115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх чотирьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи;
- наявність у боржника майна не виключає можливості існування в нього прострочених зобов`язань перед його кредиторами, як однієї із підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).
Отже, для встановлення підстави для відкриття справи дослідженню підлягають:
- за п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ: підстави виникнення зобов`язання (кредитні чи інші планові платежі); розмір щомісячного платежу за кожним таким зобов`язанням та строк його сплати; дата останнього платежу, здійсненого заявником або дата прострочення зобов`язання; підстави не здійснення відповідних платежів. При цьому, відповідному дослідженню підлягає кожний кредитор, який зазначений заявником у конкретизованому списку кредиторів;
- за п. 3 ч. 2 ст. 115 КУзПБ: обставини щодо наявності/відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення; та чи здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
- за п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ: конкретні (а не загальновідомі) обставини, які безпосередньо вплинули на заявника та вказують на настання загрози його неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).
Згідно з частиною першою статті 116 КУзПБ  заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Приписами частин другої, третьої статті 116 КУзПБ визначено зміст заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та перелік додатків, який має бути додано до заяви.
Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті  116 КУзПБ  свідчить, що про наявність наведених підстав у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця).
Відповідно до частини першої статті 119 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд з урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 76 77 ГПК України, повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ (див. постанову             Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).
За приписами частини третьої статті 119 КУзПБ  суд за наслідками підготовчого засідання може вчинити одну із таких процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження однієї з підстав відкриття провадження у справі, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам статті 116 КУзПБ, а за відсутності таких підстав - відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність з підстав визначених частиною четвертою  статті 119 КУзПБ.
Частиною четвертою статті 119 КУзПБ визначено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду;                          3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.
Наведений в частині четвертій статті 119 КУзПБ перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тобто на наведеній стадії (підготовчого засідання у справі) судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам статей 115, 116 КУзПБ             та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за частиною четвертою статті 119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі.
Отже, на стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника, а оцінка реального стану платоспроможності боржника фактично надається судом за наслідком відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, введення процедури реструктуризації боргів боржника, звернення кредиторів до суду з заявами про визнання грошових вимог до боржника, їх розгляду судом, розгляду звіту про результати перевірки декларації боржника, оцінки доказів наданих на підтвердження фінансово-майнового стану боржника.
Суд враховує, що концепція   КУзПБ  в частині судових процедур неплатоспроможності (банкрутства), які можуть бути застосовані до фізичної особи, визначає головною процедуру реструктуризації боргів боржника, а метою цих процедур - зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів та належного цій особі майна.
Проте положення Книги четвертої КУзПБ  не повинні застосовуватися суто формально, поза системною оцінкою КУзП як цілісного нормативно-правового акту та у відриві від принципів процесуального і матеріального права.
Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).
Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є             принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності)             (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у             справі №911/2043/20).
Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження             (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).
Суд звертає увагу, що відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства             кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених             Кодексом України з процедур банкрутства для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.
Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб розрахована на надання допомоги саме добросовісному боржнику, фінансово-майновий стан якого свідчить про його дійсну неплатоспроможність.
Тому суд повинен займати активну процесуальну позицію в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Книгою             четвертою Кодексу України з процедур банкрутства.
Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2023 до Господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 01.08.2023 (вх. №1017/23) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної, заявник зазначає про наявність грошових зобов`язань, які заявник позбавлений змоги погасити, а саме:
- стягнення з заявника на користь ОСОБА_11 501 793,28 грн за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 у справі №145/751/22;
- стягнення з заявника на користь ОСОБА_12 478 072,68 грн за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.07.2022 у справі №145/156/22;
- стягнення з заявника на користь ОСОБА_5 471 687,00 грн за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 у справі №145/864/22;
- зобов`язання щодо повернення кредиторам коштів за попередніми договорами про укладення договору купівлі-продажу квартири згідно додатку на загальну суму         10 656 134,83 грн.
Враховуючи викладене, заявник вважає, що знаходиться під загрозою неплатоспроможності.
Заявник зазначає, що станом на 01.08.2023 загальний розмір прострочених зобов`язань заявника перед кредиторами становить 11 629 615,11 грн та складається із зобов`язань перед кредиторами згідно списку.
Також, у заяві заявник повідомляє, що станом на 01.08.2023 він тимчасово не працює, тому відомості передбачені п. 10 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме відомості про роботодавця (роботодавців) боржника надати не вбачається можливим. Крім іншого, заявник надає згідно пп. 4, 5 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства опис майна та документи, які підтверджують право власності на майно.
Відповідно до витягів з Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, заявник володіє майном, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб (п. 6 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства).
Також заявник повідомляє, що має відкритий банківський рахунок у Приватбанк із наступними реквізитами: ІВАN - НОМЕР_4 , рахунок № НОМЕР_5 ; ІВАN - НОМЕР_6 , рахунок № НОМЕР_7 , МФО банку - 305299. На рахунках №№ НОМЕР_5 , НОМЕР_7 в заявника відсутні кошти, а самі рахунки арештовано.
Додатково заявник повідомляє, що в нього відсутні постанови виконавців у виконавчих провадженнях про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення.
Враховуючи зазначені вище фактичні обставини справи та зважаючи на відсутність необхідних коштів та майна, що випливає із долучених до цієї заяви та наданих суду додатків та інших доказів (письмових матеріалів), задовольнити вимоги кредитора неможливо.
Таким чином, необхідні умови, визначені ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 115, ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства щодо боржника з метою визнання ОСОБА_1 банкрутом мають місце і є обґрунтованими з огляду на викладені обставини, що стали підставою для звернення до суду та долучені до цієї заяви.
Додатково заявник підтверджує, що: у заявника наявні обґрунтовані підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; у заявника наявні не виконані у повному обсязі зобов`язання перед кредиторами до підготовчого засідання; заявника не було притягнуто до адміністративної відповідальності та/або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю, в тому числі за судовими рішеннями, що набрало законної сили та не було скасовано; заявника не було визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років; відносно заявника відсутні вимоги особистого характеру, в тому числі щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.
Посилаючись на наведені вище обставини, враховуючи наявні ознаки неплатоспроможності, заявник просить суд: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , призначити керуючим реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Приходька Д.В.
Колегія суддів зазначає, що заявник у заяві від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі по неплатоспроможність, зазначає про наявність та обґрунтованість необхідних умов, визначених ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 115, ст. 116 КУзПБ щодо боржника з метою визнання ОСОБА_1 банкрутом, що відповідно стали підставою для звернення до суду.
При цьому, звертаючись 01.08.2023 до суду з заявою про відкриття провадження у справі по неплатоспроможність, заявник посилається на положення ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Колегія суддів звертає увагу, що станом на 01.08.2023 пункт 1 частини другої статті 115 виключено на підставі Закону   № 2971-IX від 20.03.2023.
Як зазначає ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та, що також було відображено у конкретизованому списку кредиторів, який долучений до вказаної заяви, кредиторами останнього є 35 фізичних осіб, вимоги яких виникли на підставі судових рішень та попередніх договорів про укладення договору купівлі-продажу квартири, згідно переліку.
Судом встановлено, що до зазначеного списку кредиторів заявником включені:
- ОСОБА_11 ; підстава виникнення зобов`язань: рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 у справі №145/751/22, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 борг за попереднім договором в сумі 409 600,00 грн; три проценти річних в сумі 10 200,00 грн; інфляційні витрати в сумі 68 195,00 грн; моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн та судовий збір в сумі 3 798,28 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 27.12.2022;
- ОСОБА_12 ; підстава виникнення зобов`язань: рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.07.2022 року у справі №145/156/22, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 472 848,00 грн, з яких: 409 600,00 грн боргу за Попереднім договором; 12 288,00 грн трьох процентів річних; 40 960,00 грн інфляційних витрат за боргом; 10 000,00 грн моральної шкоди; також судові витрати, пов`язані зі сплатою судових зборів, у розмірі 5 224,68 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.08.2022;
- ОСОБА_5 ; підстава виникнення зобов`язань: рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.11.2022 у справі №145/864/22, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 борг за попереднім договором в сумі 467 017,59 грн, що на день подання позовної заяви в еквіваленті до курсу валют НБУ станом на день подання позовної заяви становить 12 771,00 дол. США та судовий збір в сумі 4 670,18 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 27.12.2022.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, наявність грошового зобов`язання перед ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 установлено відповідними рішеннями судів, та не потребує додаткового доказування.
Крім того, включені кредитори, зобов`язання перед якими виникло на підставі попередніх договорів про укладення договору купівлі-продажу квартири:
- ОСОБА_13 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 11.09.2019, р.н. 2787; сума авансу 258 183 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.09.2020, зі змінами - до 30.12.2021.
- ОСОБА_14 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 25.09.2019, р.н. 2914; сума авансу 357 104,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.09.2020.
- ОСОБА_15 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 28.12.2019, р.н. 3803; сума авансу 384 559,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.09.2020.
- ОСОБА_16 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 18.01.2020, р.н. 72; сума авансу 273 578,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.09.2020.
- ОСОБА_17 , загальна сума заборгованості: 170 100,00 грн; підстава виникнення зобов`язань: попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 25.01.2020, р.н. 131; сума авансу 170 100,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.12.2020.
- ОСОБА_18 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 28.01.2020, р.н. 145; сума авансу 197 737,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.12.2020.
- ОСОБА_19 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 25.02.2020, р.н. 424; сума авансу 345 350,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.12.2020.
- ОСОБА_20 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 05.03.2020, р.н. 537; сума авансу 577 278,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.12.2020.
- ОСОБА_21 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 11.03.2020, р.н. 582; сума авансу 256 175,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.12.2020.
- ОСОБА_22 , загальна сума заборгованості: 283 482,00 грн.; підстава виникнення зобов`язань: попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 18.04.2020, р.н. 846; сума авансу 283 482,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.03.2021.
- ОСОБА_23 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 17.10.2020, р.н. 2783; сума авансу 349 616,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.09.2021.
- ОСОБА_24 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 20.10.2020, р.н. 2793; сума авансу 294 890,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_25 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 05.11.2020, р.н. 2997; сума авансу 256 500,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_26 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 24.11.2020, р.н. 3403; сума авансу 520 038,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 31.08.2021.
- ОСОБА_6 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 05.12.2020, р.н. 3548; сума авансу 239 274,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_27 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 19.12.2020, р.н. 3700; сума авансу 280 000,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_28 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 20.12.2020, р.н. 3673; сума авансу 416 363,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_29 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 20.12.2020, р.н. 3733; сума авансу 398 563,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_30 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 24.12.2020, р.н. 3770; сума авансу 389 308,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_31 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 26.12.2020, р.н. 3787; сума авансу 390 537,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_32 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 13.01.2021, р.н. 12; сума авансу 405 825,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_33 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 13.01.2021, р.н. 13; сума авансу 435 808,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.10.2021.
- ОСОБА_34 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 03.02.2021, р.н. 239; сума авансу 245 437,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.11.2021.
- ОСОБА_35 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 25.02.2021, р.н. 444; сума авансу 183 942,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 25.12.2021.
- ОСОБА_36 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 31.03.2021, р.н. 672; сума авансу 346 246,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.08.2022.
- ОСОБА_2 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 30.04.2021, р.н. 824; сума авансу 418 555,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.05.2022.
- ОСОБА_37 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 21.04.2021, р.н. 900; сума авансу 433 900,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.03.2022.
- ОСОБА_38 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 22.04.2021, р.н. 920; сума авансу 252 000,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.03.2022.
- ОСОБА_39 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 19.05.2021, р.н. 1230;  сума авансу 450 986,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 28.02.2022.
- ОСОБА_40 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 05.06.2021, р.н. 1502; сума авансу 224 640,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 05.06.2023.
- ОСОБА_41 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 16.06.2021, р.н. 1712; сума авансу 249 010,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.06.2022.
- ОСОБА_42 , попередній договір про укладення договору купівлі - продажу квартири від 29.06.2021, р.н. 1981; сума авансу 371 150,00 грн, строк виконання зобов`язання божником до 30.06.2022.
Згідно попередніх договорів про укладення договору купівлі-продажу квартири, вбачається, що істотні умови останніх за своїм змістом є однаковими. Також, Попереднім договором установлений один строк для виконання боржником зобов`язання, як передати покупцю у власність нерухоме майно так його і побудувати.
Судом встановлено, що за умовами цих договорів, у строк (для кожного покупця визначений індивідуально) продавець зобов`язується передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (основний договір), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру (визначену Попереднім договором у кожному окремому випадку індивідуально), у порядку та на умовах передбачених цим та основним договором (п.1 Попереднього договору).
Зі змісту Попередніх договорів вбачається, що сторони домовилися про такі умови основного договору, зокрема, продавець зобов`язується збудувати житловий будинок у строки (в кожного свій), в якому буде розташована відповідна квартира. Договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений не пізніше дати, яка встановлена п.1 Попереднього договору.
Отже, за умовами зазначених правочинів основне зобов`язання, яке виникає у заявника - ОСОБА_1 - це у визначені строки передати у власність покупця відповідне нерухоме майно, що у свою чергу не є грошовим зобов`язанням у розумінні ст.1 КУзПБ.
Також у п. 5 договорів, сторони обумовили, що у випадку: відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором; або наявної заборони на продаж майна продавцем; або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою; або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливість ввести його в експлуатацію - продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу (у кожному окремому випадку) у встановлений договорами строк для повернення коштів: на протязі місяця/ на протязі 30 банківських днів.
Проте, доказів наявності обставин, які зазначені у відповідному пункті договору (по кожному договору та покупцю окремо), та доказів отримання зазначених авансованих коштів у відповідному розмірі, заявник - ОСОБА_1 суду не надав, наявність обставин (в частині відмови (ухилення) від виконання умов договору у визначений строк) у порядку ч. 1 ст. 75 ГПК України не визнавав, а тому стверджувати, що у нього на час звернення з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність наявні саме грошові зобов`язання перед зазначеними ним кредиторами (окрім зобов`язання перед ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 ) у суду підстав не має.
Проаналізувавши умови Попередніх договорів, судом встановлено, що зобов`язання заявника за попередніми договорами про укладення договору купівлі-продажу квартири не є кредитними та не містять у собі ознак плановості, а тому, у даному випадку п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ не може слугувати підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що визначені обставини  у п. 3 ч. 2 ст. 115 Кодексу, у даному випадку також не можуть слугувати підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , оскільки на праві власності останнього перебуває ряд об`єктів нерухомого майна, про що заявник зазначає у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та які заявник перелічив у деклараціях та описі майна боржника, що доданий до заяви, та відповідно на таке майно може бути звернено стягнення.
При цьому, як зазначено раніше, способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у ч. 3 ст. 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись заявником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.
Отже, наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи.
Судом встановлено, що заявником - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до п.п. 4-5 ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було додано:
Опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна, до якого заявником було внесено:
- земельну ділянку, з кадастровим номером 3222486200:03:006:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- квартири №№ 1, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , 14, 15, 16, 17, 18, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлові приміщення №№ 19, 20, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;
Інформаційна довідка № 340479041 від 26.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з наступними параметрами запиту: пошук в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про  права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження; тип особи: фізична особа; РНОКПП: НОМЕР_1 ; пошук за: частковим співпадінням.
Так, згідно даної інформаційної довідки, за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано згадані вище:
- земельна ділянка, з кадастровим номером 3222486200:03:006:0032, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- квартири АДРЕСА_16 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлові приміщення №№ 19, 20, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .
Водночас, згідно відомостей інформаційної довідки, розділу: актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, на належне ОСОБА_1 майно було накладено арешти, а саме на:
- гараж, літ. "Б" у дворі житлового будинку, загальною площею 33,7 кв.м., реєстраційний номер майна 19608146, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2023 року у справі № 369/4784/23);
- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_22 (згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2023 року у справі № 369/7066/23);
- 1/7 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_23 (згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.07.2023 у справі №369/10286/23).
Однак, вказане майно (квартира та гараж у м. Харків та 1/7 частки квартири у м.Київ), заявником не відображено а ні у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а ні у деклараціях, а ні у описі майна боржника, що належить йому на праві власності, що були додані до заяви відповідно до положень ст. 116 КУзПБ.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що нерухоме майно у м. Харків (квартира та гараж) та м. Київ (1/7 частки квартири), заявнику не належить на праві власності.
При цьому, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо того, що згадане в інформаційній довідці з Реєстру речових прав майно, пошук в якому було здійснено саме за кодом РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_1 - заявнику не належить. 
Також, заявником не надано і будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів, спрямованих на виправлення такої помилки, як наявність в Державному реєстрі речових прав запису про майно, яке заявнику не належить, про що стверджують заявник та його представник в судовому засіданні.
Отже, відомості вказані заявником у деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020-2023 роки та описі майна боржника, що належить йому на праві власності, не відповідають фактичним обставинам справи та інформації, наявній в матеріалах справи.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять доказів, що здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними згідно п. 3 ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Водночас, навіть не належність нерухомого майна у м. Харків (квартира та гараж) та м. Київ (1/7 частки квартири) заявнику на праві власності, за встановлених судом обставин у даній справі, не є правовою підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Крім того, як зазначає заявник у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, підставою для звернення до суду, зокрема, є рішення судів про стягнення з нього грошових коштів, які він позбавлений змоги виконати та відповідно знаходиться під загрозою неплатоспроможності.
Також, заявник вказує, що станом на 01.08.2023 тимчасово не працює та має загальний розмір прострочених зобов`язань перед кредиторами у розмірі 11 629 615,11 грн. Інших обставин заявником не наведено.
Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що вказані заявником обставини не є тими обставинами, які змінили/вплинули чи змінять/вливатимуть на його майновий стан у майбутньому, оскільки:
- відповідні зобов`язання (передати нерухоме майно або повернути грошові кошти) перед зазначеними кредиторами у заявника виникли ще з 2020 року, що у подальшому не перешкоджало взяття на себе аналогічних зобов`язань перед іншими особами. Крім того, доказів виконання взятих на себе зобов`язань у той чи інший спосіб заявником суду також надано не було;
- з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства чи з договорів, про що й зазначено в ст. 11 Цивільного кодексу України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність;
- заявник, як до звернення з відповідною заявою до суду (щонайменше, починаючи з 2020 року, згідно відомостей зазначених у деклараціях за 2020 рік - 01.08.2023) так і після, не був працевлаштований; при цьому, заявником не надано до суду жодних доказів щодо вжиття заходів, спрямованих на його працевлаштування або ж щодо перешкоди у такому працевлаштуванні тривалий час.
Водночас, у 2021 році заявник здійснював продаж нерухомого майна, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.07.2023 (за 2020-2022 роки).
Сам лише факт наявності відповідної заборгованості без наявності обставин, які визначені Кодексом, не може бути підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Таким чином, заявником не наведено обставин та не надано відповідних доказів, які б у своїй сукупності вказували на наявність підстав, визначених у ч.2 ст. 115 КУзПБ, а надані заявником докази відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ, не відповідають фактичним обставинам справи та інформації, наявній в матеріалах справи.
Отже, відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 б/н від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.09.2023 у справі №902/1014/23 - без змін.
2. Матеріали справи №902/1014/23 повернути до Господарського суду Вінницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "23" листопада 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 
Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.