Справа № 991/9562/23
Провадження 1-кс/991/9657/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року                                                                        м.Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3  на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення після отримання заяви ОСОБА_3 № 008/4/НАБУ/23 від 27.10.2023 (вх.№ 209/1201-00-юо) про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вищевказана скарга (далі - Скарга), в якій ОСОБА_3 просив зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) внести в ЄРДР відомості за його заявою № 008/4/НАБУ/23 від 27.10.2023 (вх.№ 209/1201-00-юо) про вчинення кримінального правопорушення, надати йому витяг з ЄРДР, а також надати суду звіт про виконання ухвали суду.
Скарга обґрунтована тим, що  ОСОБА_3  в порядку ст. 214 КПК України звернувся до НАБУ із заявою № 008/4/НАБУ/23 від 27.10.2023 про вчинення кримінального правопорушення, однак, до цього часу відомості за цією заявою в ЄРДР не внесено, витяг з ЄРДР заявнику не надано, досудове розслідування не розпочато, що свідчить про протиправну бездіяльність НАБУ.
Крім того, у Скарзі просив розглядати справу за його відсутності.
Представник НАБУ повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, причини неявки невідомі. 
Відповідно до ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду Скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд Скарги за відсутності особи, яка подала Скаргу, та особи, бездіяльність якої оскаржується.
Слідчий суддя, дослідивши Скаргу та додані до неї матеріали, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Кримінальним правопорушенням є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі (ст. 11 КК України).
Положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України, згідно з якими підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Глави 3 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298 (далі - Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Такими даними є посилання у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення на фактичні обставини, що свідчать про наявність складу відповідного кримінального правопорушення.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, об`єктивні дані, які свідчать про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи приписи ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України можливо зробити висновок, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є повідомлення/виявлення діяння/бездіяльності, яке містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу кримінального правопорушення, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.
Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18, за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.
Як вбачається із матеріалів справи, 27.10.2023  ОСОБА_3  в порядку ст. 214 КПК України направив на електронну адресу НАБУ заяву № 008/4/НАБУ/23 від 27.10.2023 про вчинення кримінального правопорушення (зареєстрована за вх.№ 209/1201-00-юо), у якій викладено обставини, які на думку заявника, свідчать про те, що 28.02.2023 керівником ТОВ «АКВАПЛАСТ» ОСОБА_4 , власником ТОВ «АКВАПЛАСТ» ОСОБА_5 та командиром 1-ї окремої бригади спеціального призначення ім. Івана Богуна (в/ч НОМЕР_1 ) полковником ОСОБА_6 було можливо вчинено кримінальне правопорушення за ст.28, ч.5 ст. 191 КК України (далі - Заява). 
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону кримінального правопорушення і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого кримінального правопорушення, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться у повідомленні про кримінальне правопорушення, за відповідними статтями Кримінального кодексу України.
Зі свого боку, при дослідженні змісту Заяви слідчим суддею встановлено, що у Заяві ОСОБА_3  обґрунтовує наявність достатніх підстав вважати щодо можливого вчинення корупційного злочину за ч.5 ст. 191 КК України тим, що вищевказані особи за попередньою змовою спільно розробили схему по привласненню державних коштів на фіктивних ремонтах бронетехніки шляхом умисного завищення вартості ремонтних робіт, внаслідок чого було привласнено більш ніж 7 500 000 грн. бюджетних коштів. 
Однак у Заяві відсутні будь-які конкретні об`єктивні дані, які б свідчили про наявність в діях вказаних осіб ознак злочину, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення, не зазначено фактичних обставин, наявність яких може свідчити про достатні підстави вважати щодо вчинення кримінального правопорушення, з чим вищезазначені положення закону безпосередньо пов`язують внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Так, зміст та суть повідомлення про злочин фактично має загальний характер, зокрема, вказано про невиконання зазначених у дефектувальних актах 50% робіт, проте, відсутні відомості щодо того які конкретно роботи не виконувалися, яка вартість таких робіт, що не були виконані тощо. Крім того, у Заяві відсутні відомості про те, на підставі чого заявник дійшов висновку щодо розміру завданих державі збитків (7 500 000 грн.). Відповідні доводи не беруться до уваги, оскільки перевірку за такими фактами неможливо здійснити.
При цьому, у Заяві зазначено, що кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України можливо було вчинено. Викладені у Заяві обставини з урахуванням вищенаведеного не можна вважати відомостями про вчинення кримінального правопорушення, оскільки, вони мають абстрактний, а не конкретний характер. 
За такого, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.
В цьому контексті необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). 
Викладені у Заяві припущення заявника щодо можливого вчинення вказаними особами злочину за ч.5 ст. 191 КК України не є свідченням того, що має місце факт вчинення суспільно небезпечного діяння. Особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення з метою внесення відповідних відомостей в ЄРДР, має бути впевнена, що було вчинено таке кримінальне правопорушення. Зі змісту Заяви цього не вбачається. 
Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про відмову у задоволенні скарги.
За вищенаведених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою НАБУ до ЄРДР відомостей, викладених у Заяві, відповідає положенням ч. 1 ст. 214 КПК України, ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України та п. 2 Розділу ІІ Положення, оскільки викладені у Заяві відомості мають загальний характер, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а за такого підстави для задоволення Скарги відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ                                                                                     ОСОБА_7