Ухвала
 
18 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 202/10454/14
 
провадження № 61-8376ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,             Луспеника Д. Д., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним, припинення правочину та відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дроздом Романом Юрійовичем, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року у складі судді Слюсар Л. П. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Канурної О. Д.,      Космачевської Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2014 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк»                                              (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року позов АТ «Альфа-Банк» та зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
У червні 2016 року ОСОБА_3 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулася до суду з позовом до                                           АТ «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору.
 
У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним, припинення правочину та відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість                          за кредитним договором № 800000197 від 19 квітня 2007 року станом                         на 19 травня 2015 року у розмірі 2 233 585,13 грн, яка складається                                      з: 1 773 817,60 грн - заборгованість за тілом кредиту;                                               338 359,97 грн - заборгованість за відсотками; 121 407,56 грн - пеня.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсними договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 800000197-П від 19 квітня 2007 року, укладений 14 вересня                    2009 року та договір про внесення змін та доповнень № 2 від 02 листопада 2012 року.
Визнано припиненим правовідносини між ОСОБА_2                                                           та АТ «Альфа-Банк» за договором поруки № 800000197-П від 19 квітня                        2007 року.
У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.
У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 7 755 грн.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 800000197 від 19 квітня 2007 року скасовано.
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 800000197 від 19 квітня 2007 року у розмірі 913 722,39 грн, з яких: 901 995,35 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 727,04 грн - заборгованість за відсотками.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                      від 24 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                    від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким                    у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовити у повному обсязі,                                  а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень                          ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного                               у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року                              у справі № 338/180/17, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц            та постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі                                             № 161/16891/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 127/2-1955/11,                            від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17, від 02 жовтня 2018 року у справі № 9102/18036/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 761/38248/17,                             від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц, від 14 серпня 2019 року                у справі № 490/5934/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 910/1307/18,                  від 18 листопада 2019 року у справі № 902/791/18, від 04 грудня 2019 року                 у справі № 917/2101/17, від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17,                     від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 06 травня 2020 року                        у справі № 201/11183/16, від 06 травня 2020 року у справі № 234/4524/15-ц, від 12 листопада 2020 року у справі № 201/13163/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/7772/15-ц, від 23 вересня 2021 року у справі № 676/1503/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 522/14614/14-ц, від 25 листопада                  2021 року у справі № 234/7719/20, від 16 листопада 2022 року у справі                          № 210/5576/16-ц, від 02 лютого 2022 року у справі № 205/7751/16-ц,                          від 10 травня 2022 року у справі № 473/1343/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також ОСОБА_1 зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази; необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу необхідно розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою                статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним, припинення правочину та відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному                   веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

Г. В. Коломієць

                                                                                                                      Д. Д. Луспеник