УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 466/1827/23
провадження № 61-16531ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», яка підписана представником Турчиняком Ярославом Ігоровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на бездіяльність державного виконавця Коханевич Р. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, заінтересована особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на бездіяльність державного виконавця Коханевич Р. Ю., боржник - АТ «ОГС «Львівгаз», на незаконну постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Р. Ю. Коханевича від 25 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що державний виконавець незаконно закінчив виконавче провадження. Вказував на те, що неправильно тлумачив виконавчий лист від 08 жовтня 2018 року та акт від 16 червня 2021 року та неправильно застосував норми матеріального права для завідомо незаконного закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року скасовано.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 466/8067/14ц від 08 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на споживання газу та опалення квартири АДРЕСА_1 відповідно до виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова 28 червня 1999 року в справі № 2-715/1999 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м Львова від 18 червня 1999 року про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 1999 року, та право на індивідуальне опалення цієї квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом марки «Viessmann Vіtopend». Відновлено становище, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_1 30 листопада 2012 року, та зобов`язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_1 . На підставі рішення 03 березня 2020 року видано виконачий лист. Відповідно до Акта від 16 червня 2021 року включено газ споживачу ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 466/8067/14ц від 11 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в об`єднаній цивільній справі № 466/8067/14-ц - задоволено. Встановлено наступний порядок і спосіб виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі № 466/8067/14-ц в частині щодо визнання за ОСОБА_1 право на споживання газу та опалення квартири АДРЕСА_1 відповідно до виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова 28 червня 1999 року в справі № 2-715/1999 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м Львова від 18 червня 1999 року про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 1999 року, щодо визнання його права на індивідуальне опалення цієї квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом марки «Viessmann Vіtopend», щодо відновлення становища, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_1 30 листопада 2012 року, та щодо зобов`язання публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_1 : - акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», ідентифікаційний код 03349039, адреса місцезнаходження: 79039, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Золота, буд. 42, на виконання вищевказаної частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі № 466/8067/14-ц, яке набрало законної сили 01 серпня 2019 року, повинно відновити надання ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , послуг по розподілу (доставці) природного газу до вищевказаної квартири; - товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» (ідентифікаційний код 39594527, адреса місцезнаходження: 79039, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Т. Шевченка, буд. 111А), яке в зазначений час здійснює постачання (продаж) природного газу побутовим споживачам, після відновлення акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надання ОСОБА_1 послуг по розподілу (доставці) природного газу до займаної ним квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, в редакції, яка була чинною станом на 01 серпня 2019 року, тобто на час набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі № 466/8067/14-ц законної сили, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу повинно надіслати ОСОБА_1 в установленому порядку заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом з супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту ОСОБА_1 , як побутовий споживач, зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», яке є постачальником природного газу із спеціальними обов`язками. Якщо споживач ОСОБА_1 не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом його згоди про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений ним рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. У разі незгоди ОСОБА_1 укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» на постачання природного газу та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником він не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» письмову заяву про припинення розподілу природного газу на займану ним квартиру АДРЕСА_1 ;
- нарахування споживачу ОСОБА_1 акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» плати за розподіл (доставку) природного газу та нарахування йому товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» плати за спожитий природний газ, на думку суду, повинно проводитись в установленому порядку лише з того часу, коли він у відповідності до вказаних вище вимог розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, фактично приєднався до умов договору постачання природного газу та став споживати природній газ. При цьому, при нарахуванні такої плати вищевказаними юридичними особами повинно бути взято до уваги, що жодної заборгованості в ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за розподіл (доставку) природного газу та перед товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» за постачання (споживання) природного газу до часу його приєднання до умов договору постачання природного газу не існує. Постановою державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року ОСОБА_2 закінчено виконавче провадження. Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що на думку суду скарга є обгрунтованою, доведеною у судовому засіданні, сумніву у доведенності у суду не викликає. На думку суду Постанова державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження постановлена передчасно.
Постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року - змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що актом від 16 червня 2021 року включено газ на квартиру АДРЕСА_1 . Однак даних про те, що вказаним актом відновлено надання послуг з газопостачання, що передбачено рішенням суду - немає, вказане заперечено і стягувачем. Окрім цього, як вказано в рішенні суду, яке набрало законної сили, виконавчому листі, а згодом і роз`яснено в ухвалі Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року виконання рішення суду передбачає комплекс заходів з відновлення становища, яке існувало до відключення квартири від газопостачання та позбавлення можливості стягувача споживати природний газ; врахування ряду нормативно-правових актів при відновленні надання послуг з газопостачання, частково враховуючи і нові умови, які склалися; забезпечення можливості у законний спосіб стягувачу отримувати послуги з газопостачання та відповідно їх сплачувати. Однак, даних про те, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року виконано у спосіб викладений, зокрема, і в ухвалі про роз`яснення рішення суду, матеріали справи не містять. Про це не вказав і представник боржника, зазначивши лише, що на їх переконання газопостачання до квартири стягувача відновлено (що теж достеменно, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено). Проте, рішенням суду передбачено не лише формальне підключення квартири до газової мережі, а комплекс заходів із відновлення надання послуг з газопостачання (який більш деталізовано викладений в ухвалі суду про роз`яснення рішення), що не є тотожними поняттями.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» засобами поштового зв`язку 16 листопада 2023 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Турчиняком Я. І., на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначає, що оскаржену постанову апеляційного суду направлено судом апеляційної інстанції на електрону адресу товариства 17 жовтня 2023 року. На підтвердження вказаних обставин надано скрін-шот з електроної адреси на яку надійшов лист від апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
Касаційна скарга мотивована тим, що відновлення газопостачання до квартири споживача в установленому законом порядку (після усунення всіх порушень на об`єкті) підтверджується лише одним документом - актом про відновлення газопостачання. Судом апеляційної інстанції встановлено, що акт від 16 червня 2021 року (про відновлення газопостачання) підписано ОСОБА_1 . Отже, суди попередніх інстанцій мали надати оцінку акту від 16 червня 2021 року, а також з`ясувати підставність скарги на дії ДВС з урахуванням норм положень принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права.  
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Суди встановили, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року, залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року, у справі № 466/8067/14ц за позовами ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов`язання до припинення дискримінації, зловживання монопольним становищем та незаконної примусової підприємницької діяльності, про визнання права на споживання газу і опалення квартири згідно виконавчого листа суду та індивідуальне опалення квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом, про відновлення становища, яке існувало до неправомірного припинення газопостачання в квартиру, шляхом зобов`язання до відновлення газопостачання і експлуатації газопроводу і встановлених в квартирі газових приладів, про відшкодування майнової і моральної шкоди, які заподіяні внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру позов задоволено частково:
-         визнано за ОСОБА_1 право на споживання газу та опалення квартири АДРЕСА_1 відповідно до виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова 28 червня 1999 року в справі № 2-715/1999 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м Львова від 18 червня 1999 року про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 1999 року,
-         та право на індивідуальне опалення цієї квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом марки «Viessmann Vіtopend».
-         відновлено становище, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_1 30 листопада 2012 року,
-         та зобов`язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_1 .
-         стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру АДРЕСА_1 .
-         У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 а саме: до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов`язання до припинення дискримінації, зловживання монопольним становищем і незаконної примусової підприємницької діяльності та відшкодування майнової шкоди, до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій чи бездіяльності Кабінету Міністрів України, визнання протиправними дозволів на припинення газопостачання побутовим споживачам газу і на здійснення незаконної примусової підприємницької діяльності та зобов`язання до вчинення дій, до міського голови Львова Садового Андрія Івановича про визнання незаконною організацію виконання положень ст. ст. 7, 15, 16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, та визнання дій і особистої бездіяльності протиправними - відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю.
-         стягнено з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року 03 березня 2020 року видано виконавчий лист.
Відповідно до акта від 16 червня 2021 року включено газ на квартиру АДРЕСА_1 . Також, з вказаного акта вбачається, що перевірено на щільність газову мережу, запірну арматуру; витоків газу немає; перевірено наявність тяги в димових та вентиляційних каналах; тяга на час перевірки наявна; дано інструктаж з правил безпечного користування газовими приладами; роз`яснено про порядок відновлення подачі природного газу; попереджено про відповідальність за самовільне підключення до газової мережі, збереження встановлених пломб, стрічок на газовому лічильнику та запірній арматурі. Також в акті вказано, що за димові та вентиляційні канали несе відповідальність власник квартири (будинку); дано роз`яснення встановити віконні провітрювані, сигналізатор на чадний газ та метан, замінити димовивідний патрубок котла.
Однак, заявник стверджує, що вказаного числа було лише проведено перевірку витоків газу, яких не виявлено, а саме газопостачання не відновлене. Окрім цього, стверджує, що навіть у випадку підключення його квартири до газопостачання він у зв`язку з неповним виконанням рішення суду не може ним повноцінно, законно користуватися, а саме без укладення у відповідності до норм закону договору та здійснення відповідно до вимог закону нарахування плати за отримані послуги.
Також, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в об`єднаній цивільній справі №466/8067/14-ц задоволено.
Встановлено наступний порядок і спосіб виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі № 466/8067/14-ц в частині щодо визнання за ОСОБА_1 право на споживання газу та опалення квартири АДРЕСА_1 відповідно до виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м. Львова 28 червня 1999 року в справі № 2-715/1999 року на підставі ухвали Личаківського районного суду м Львова від 18 червня 1999 року про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 1999 року, щодо визнання його права на індивідуальне опалення цієї квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом марки «Viessmann Vіtopend», щодо відновлення становища, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_1 30 листопада 2012 року, та щодо зобов`язання публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_1 :
- акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», ідентифікаційний код 03349039, адреса місцезнаходження: 79039, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Золота, буд. 42, на виконання вищевказаної частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі №466/8067/14-ц, яке набрало законної сили 01 серпня 2019 року,   повинно відновити надання ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , послуг по   розподілу (доставці) природного газу до вищевказаної квартири;
- товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» (ідентифікаційний код 39594527, адреса місцезнаходження: 79039, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Т. Шевченка, буд. 111А), яке в зазначений час здійснює постачання (продаж) природного газу побутовим споживачам, після відновлення акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надання ОСОБА_1 послуг по розподілу (доставці) природного газу до займаної ним квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, в редакції, яка була чинною станом на 01 серпня 2019 року, тобто на час набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року в цивільній справі № 466/8067/14-ц законної сили, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу повинно надіслати ОСОБА_1 в установленому порядку заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом з супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500.
- за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту ОСОБА_1 , як побутовий споживач, зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», яке є постачальником природного газу із спеціальними обов`язками.
- якщо споживач ОСОБА_1 не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом його згоди про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений ним рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.
У разі незгоди ОСОБА_1 укладати договір з товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» на постачання природного газу та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником він не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» письмову заяву про припинення розподілу природного газу на займану ним квартиру АДРЕСА_1 ;
- нарахування споживачу ОСОБА_1 акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» плати за розподіл (доставку) природного газу та нарахування йому товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» плати за спожитий природний газ, на думку суду, повинно проводитись в установленому порядку лише з того часу, коли він у відповідності до вказаних вище вимог розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, фактично приєднався до умов договору постачання природного газу та став споживати природній газ.
При цьому, при нарахуванні такої плати вищевказаними юридичними особами повинно бути взяти до уваги, що жодної заборгованості в ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за розподіл (доставку) природного газу та перед товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» за постачання (споживання) природного газу до часу його приєднання до умов договору постачання природного газу не існує.    
Постановою державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 19 січня 2023 року ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження.
Постановою державного виконавця державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № НОМЕР_1 від 25 січня 2023 року ОСОБА_2 закінчено виконавче провадження, у зв`язку з тим, що згідно акту від 16 червня 2021 року наданого боржником, відновлено становище, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_1 30 листопада 2012 року та зобов`язано ПАТ «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджено підписом боржника у вищезазначеному акті. 
Апеляційний суд вказує, що судом першої інстанції належним чином не мотивоване прийняте судове рішення, на що звертає увагу і апелянт, не вказано в чому полягає обґрунтованість скарги та чому судом не враховано доводи інших учасників справи, а тому ухвала суду підлягає зміні.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статтей 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:
1) верховенства права;
2) обов`язковості виконання рішень;
3) законності;
4) диспозитивності;
5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;
6) гласності та відкритості виконавчого провадження;
7) розумності строків виконавчого провадження;
8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;
9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.
Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Враховуючи, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Разом із цим Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження»  у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 у справі № 911/3411/14).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини 1 статті 41 Закону № 1404-VIII (постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови.
За змістом частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною 1 статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 447 Цивільного процесуального кодексу України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.
За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 916/1714/20).
У постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 904/3855/21 Верховний Суд зробив висновки, що оскільки судами встановлено, що рішення суду у даній справі фактично не виконано, у приватного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), відтак суди попередніх інстанцій враховуючи наслідки закінчення виконавчого провадження (виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом) дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування постанови від 03.10.2021 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є. О. про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2022 у справі № 904/3855/21.
За таких обставин, суд першої інстанції, зміненим постановою апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення скарги, у зв`язку із тим, що Законом України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
У рішенні «Горнсбі проти Греції» (§ 40) Європейський суд з прав людини наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07, §§ 26, 27) Європейський суд з прав людини зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06. 2005 у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, § 84). 
Аналіз змісту касаційних скарг та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційні скарги - необґрунтованими.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційні скарги - необґрунтовані.
Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року. 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», яка підписана представником Турчиняком Ярославом Ігоровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на бездіяльність державного виконавця Коханевич Р. Ю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     І. О. Дундар 
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук