ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3998/21                                Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/316/23                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про поновлення на роботі, з них

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2023 року                                                                               м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого        Яцини В.Б.
суддів колегії       Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участі секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 листопада 2022 року, по цивільній справі №621/3998/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Зміївської теплової електричної станції про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи,
в с т а н о в и в:
         У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської теплової електричної станції з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Центренерго» №921-к «Про відсторонення від роботи» від 13.12.2021 щодо відсторонення від роботи без збереження заробітної плати ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; поновити його на роботі та допустити до виконання обов`язків; стягнути заробітну плату за час відсторонення від роботи на підставі наказу ПАТ «Центренерго» №921-к «Про відсторонення від роботи» від 13.12.2021 за період з 13.12.2021 по день ухвалення рішення суду.
Позов мотивовано тим, що 11.11.2021 в.о. директора Зміївської ТЕС видано наказ № 1663 "Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19", в якому зазначено, що згідно постанови КМУ від 04.03.2015 № 83 "Про затвердження об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави" та постанови КМУ від 20.10.2021 № 1096 "Про внесення змін до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236", весь персонал Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" підлягає обов`язковому щепленню проти COVID-19. З наказом від був ознайомлений під розпис. 
У подальшому, 13.12.2021 винесено наказ № 821-к про відсторонення його від роботи з 13.12.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіката про вакцинацію або до закінчення карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. 
Зазначає, що ст. 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", до обов`язкових щеплень віднесено лише щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу, а також інші обов`язкові щеплення, проте виключно у порядку, встановленому законом. Відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень п. 1 ст. 92 Конституції таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить Постанова КМУ та наказ МОЗ. Вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень ні як обов`язкові, ні як обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, який визначений ст. 46 КЗпП України не є виключним; положення цієї статті передбачають можливість його розширення, проте лише актами законодавства України.
Вказує, що ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» до обов`язкових віднесено щеплення лише проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу; а от щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 згідно вказаної норми Закону не є обов`язковим. Нормами цієї статті також передбачено запровадження інших обов`язкових щеплень, проте виключно в порядку, встановленому законом.
Зауважує, що ухвалення рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на відповідних територіях віднесено до виключної компетенції головного державного санітарного лікаря України.
Звертає увагу на те, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому в силу положень п.1 ст.92 Конституції таке вручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ та Наказ МОЗ.
Наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19, фактично покладає на нього обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові.
При цьому, з наведених вище нормативних актів вбачається, що вакцинація від ковід не включена до календаря щеплень ні як обов`язкові, ні як обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.
Оскільки рішення про відсторонення працівників прийнято у формі Постанови КМУ та в спосіб, що не відповідає вимогам пункту 1 статті 92 Конституції та статті 12 Закону і поза межами конституційних повноважень Кабінету Міністрів України,
Зазначає, що Наказ не містить відомостей на підтвердження відмови позивача здійснити щеплення у порядку, встановленому ч.6 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».
Вважає, що вимога відповідача до позивача надати відомості, що стосуються наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання, є грубим порушенням вимог ст.19 Конституції України, права позивача на конфіденційність та повагу до її приватного життя.
Сама по собі вимога відповідача надати позивачу докази проведення відносно неї, якихось медичних маніпуляцій, тобто проведення щеплень вважає незаконною.
Враховуючи відсутність в оспорюваному наказі посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи, він однозначно є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню.
Таким чином, не було та не має законних підстав наполягати на вакцинації позивача та відсторонювати його від роботи, у разі якщо він відмовився вакцинуватися від COVID-19 або не надав документ , що підтверджує проведення вакцинації.
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що відповідачем 11.11.2021 року оголошено наказ № 1663 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 працівників Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», з яким позивач був ознайомлений під особистий підпис, тобто майже за місяць від відсторонення від роботи.
Вказує, що ПАТ «Центренерго» було вжито ряд заходів аби довести до відома позивача інформацію про те, що він як працівник Зміївської ТЕЦ ПАТ «Центренерго», підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19, а у випадку ухилення чи відмови від вакцинації він буде відсторонений від роботи у встановленому законом порядку.
Відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються та ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 і є тим самим випадком, передбаченим законодавством, як зазначено ст.46 КЗпП України, це визначено як Законом, так і постановою Кабінету Міністрів України.
Зазначає, що відповідачем не було порушено прав ОСОБА_1 на працю, а обмеження останнього було правомірним та таким, що відповідає вимогам, нормам законодавства України та пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом встановлено, що 11.11.2021 в.о. директора ПАТ "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції № 1663 Шрамко В. видано наказ "Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19".
Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 наказу, начальникам цехів, підрозділів, відділів потрібно надати завідувачу структурного підрозділу закладу охорони здоров`я ОСОБА_2 списки вакцинованих від COVID-19 підлеглих працівників з підтверджуючими документами (або їх копіями), а саме: документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені до ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595 (а.с. 43-44).
Позивач ОСОБА_1 12.11.2021 був ознайомлений з наказом особисто під розпис, де зазначив про те, що з наказом ознайомлений та не згодний (а.с. 45).
Зважаючи на складну ситуацію з перебігом хвороби COVID-19 в Україні, для забезпечення епідемічного благополуччя та збереження кадрового потенціалу Товариства, на виконання Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Кодексу законів про працю України та Постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 20.10.2021 № 1096 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 № 1236" та від 04.03.2015 № 83 "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави" 19.11.2021 в.о. генерального директора ПАТ "Центренерго" було видано наказ № 140 "Про виконання вимог законодавства щодо обов`язкового щеплення", пунктом першим якого наказано керівникам відокремлених структурних підрозділів ПАТ "Центренерго", у тому числі, ОСОБА_3 , забезпечити організацію заходів щодо виконання вимог законодавства про обов`язкові профілактичні щеплення працівників та відсторонення від виконання робіт невакцинованих працівників (а.с. 41-42).
10.12.2021 за вих. № 05/297 на ім`я ОСОБА_1 направлено повідомлення з проханням у строк до 13.12.2021 надати до відділу охорони праці один з документів: міжнародний або внутрішній сертифікат, що підтверджує вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 двома або однією вакциною; довідку форми № 028-1/о "Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"; COVID-сертифікат про одужання від зазначеної хвороби.
Даним листом ОСОБА_1 попереджений, що у разі ненадання зазначених документів згідно зі ст. 46 КЗпП України, ст. 12 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-ІІІ з 13.12.2021 буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на строк до надання сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (а.с. 46).
Актом від 10.12.2021 зафіксовано відмову ОСОБА_1 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичний висновок про абсолютні протипоказання до вакцинації проти гострої респіратороної хвороби COVID-19 (а.с. 47).
10.12.20221 складено акт про те, що 10.12.2021 ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, було ознайомлено з повідомленням від 10.12.2021 № 05/297 про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Від підпису відмовився. Свій примірник повідомлення ОСОБА_1 отримав (а.с. 48).
13.12.2021 в.о. директора ПАТ "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції Шрамко В. видав наказ № 921-к про відсторонення ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, від роботи з 13.12.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіата про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Підстава: лист - повідомлення № 05/297 від 10.12.2021 (а.с. 49).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що роботодавець діяв відповідно в межах своїх дискреційних повноважень, обумовлених діючим законодавством України.
Суд дійшов до висновку, що наказ містить право вибору працівника пройти вакцинацію з наданням підтверджуючих документів або надати документи про протипоказання до щеплення.
Зазначено, що маючи особливі умови стану здоров`я позивача, про які він заявляв у судовому засіданні та які б були перешкодою для вакцинації, саме на працівника, а не на роботодавця покладено обов`язок надати відповідні медичні докази, які б підтверджували наявність протипоказань щодо щеплення.
Таких доказів позивачем не надано, як не надано доказів його звернення з цього приводу до лікувальних закладів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 (п. 11) та у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №174/16/22 був наведений правовий висновок щодо змісту норм права, які є застосованими до спірних правовідносин, які за змістом вказаної норми ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковий для судів першої та апеляційної інстанції, з урахуванням принципу правової визначеності, який складовим елементом принципу верховенства права. Ці правові висновки касаційного суду , спростовують доводи апеляційної скарги, виходячи з нижческазаного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України №1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб»  (далі - Закон №1645-ІІІ) і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».
Отже, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи скарги позивача, що відсторонення від роботи, у зв`язку з відмовою від вакцинації, не передбачено діючим законодавством. Більше того, слід враховувати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але відповідних документів щодо протипоказань організму від такого щеплення роботодавцю не надав.
За відсутності індивідуалізуючи ознак конкретного спору, відповідно до пункту 14.9 згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 130/3548/21, розглядаючи цю категорію справ, суд повинен оцінювати виключно питання пропорційності описаного втручання у приватне життя позивача, які були сформульовані касаційним судом наступним чином.
Зокрема, потрібно враховувати такі обставини:
- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);
- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;
- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;
- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.
Як вже зазначалось, 13.12.2021 в.о. директора ПАТ "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції Шрамко В. видав наказ № 921-к про відсторонення ОСОБА_1 , дефектоскопіста з ультразвукового контролю 6 розряду лабораторії металів, від роботи з 13.12.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до надання ним сертифіката про вакцинацію або до закінчення дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Підстава: лист - повідомлення № 05/297 від 10.12.2021 (а.с. 49).
Наказ про відсторонення позивача від роботи видано на підставі статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону №1645-ІІІ, пунктом 1 наказу МОЗ №2664 від 30.11.2021.
Наказом МОЗ від 30.11.2021 №2664 затверджено зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, згідно яких працівники комунальних підприємства, установ та організацій підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.
Під час протидії пандемії право на життя і право на охорону здоров`я є найбільш тісно пов`язаними. Відповідно до частини першої статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Згідно з частиною першою статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Зв`язок між цими конституційними правами полягає в тому, що недостатні, несвоєчасні та неефективні заходи держави у сфері охорони здоров`я в умовах пандемії можуть означати безпосереднє посягання на право кожної людини на життя.
Ураховуючи наведені обставини та застосовуючи наведені критерії оцінки пропорційності втручання у приватне життя позивача, колегія суддів враховує, що зі справи, яка переглядається, вбачається, що позивач працює дефектоскопістом з ультразвукового контролю лабораторії металів 6 розряду, а тому підлягає обов`язковому профілактичному щепленню від COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за відсутності протипоказань.
Крім того, ОСОБА_1 при виконання своїх посадових обов`язків має значну кількість соціальних контактів на робочому місці (прямих/непрямих), оскільки він перебуває в постійному контакті з працівниками лабораторії та іншими працівниками ТЕС ПАТ «Центренерго». Користувався загальною роздягальнею до початку роботи та після її закінчення для переодягання в робочий одяг, відвідував протягом робочого дня інші структурні підрозділи підприємства, та по всій території електростанції, у місця де розташовано обладнання, на якому позивач за своєю посадою повинен виконати неруйнівний ультразвуковий контроль.
З наведеного слідує, що залишення ОСОБА_1 на роботі з урахуванням значної кількості соціальних контактів на робочому місці (прямих/непрямих) створює пряму небезпеку його здоров`ю внаслідок реального ризику зараження коронавірусом, з наступним його поширенням серед інших працівників підприємства, з якими він перебуває у щоденному та поширеному контакті, а тому застосовані відповідачем з легітимною метою попередження поширення інфекції на підприємстві є пропорційними.
Аналізуючи вказані вимоги законодавства та враховуючи вищезазначені фактичні обставини, колегія суддів вважає, що роботодавець обґрунтовано відсторонив ОСОБА_4 від роботи.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що відсторонення від роботи порушує його право на працю, передбачене у статті 43 Конституції України, не відбулося, оскільки за позивачем на період відсторонення збереглося робоче місце, трудовий договір не припинений, нарахування заробітної плати відновляється одразу після усунення позивачем причин, що зумовили його відсторонення від роботи та після його допуску до роботи (виконання робіт).
З урахуванням вищевказаного колегія суддів вважає, що з урахуванням дотримання відповідачем легітимної мети запобігання реальної загрози здоров`ю позивача від перебування на робочому місці з широкими соціальними контактами, що створює за відсутності вакцинації реальні ризики подальшого поширення епідемії коронавіруса, - принцип пропорційності втручання у право позивача на повагу до його приватного життя не було порушено в результаті тимчасового відсторонення його від роботи у зв`язку з не проходженням обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 - до моменту, коли буде епідемія коронавірусу припиниться. 
Отже, у цій справі позивачем не доведено обставин, які б давали підстави для висновку, що тимчасове відсторонення позивача від роботи становило непропорційне втручання у його приватне життя.
Враховуючи висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, колегія суддів приходить до висновку, що відсторонення позивача відбулося правомірно, обґрунтовано, у порядку, передбаченому законодавством та пропорційно легітимній меті зменшення ризику поширення захворюваності серед працівників підприємства.
Доводи позивача про порушення відповідачем норм статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону №1645-ІІІ колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються згаданими правовими висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №130/3548/21.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин справи, правильного застосовані норми матеріального права та процесуального права, апеляційна скарга висновків суду не спростовує, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 жовтня 2023 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді                                                                         
                                                                               Н.П. Пилипчук                                                                        

                                                                               О.В. Маміна.