ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4443/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2022 в адміністративній справі №280/4443/22 (суддя Максименко Л.Я.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбакор"  до  Запорізької митниці      про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,- 
                                                  
в с т а н о в и В:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Альбакор   звернулось із позовною заявою до Запорізької митниці , в якій позивач просив суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА 112080/2022/000031/2 від 02.02.2022 Запорізької митниці; визнати протиправного та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА112080/2022/000092 від 02.02.2022 Запорізької митниці.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2022 адміністративний поов заоволено.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області   подало  апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення  суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
 Апеляційна скарга обґрунтована тим, що   при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено розбіжності. Вказує, що декларанту було надіслано повідомлення про те, що митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. 3) експортна декларація, 4) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.  
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції  та матеріалами справи підтверджено, між позивачем та Норз Пасіфік Сіфудз Інк, США (Постачальник) укладено Контракт № 2B/2018N від 17.01.2018 на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожений минтай.
Згідно Інвойсу постачальника від 18.11.2021 № FZN44737 товар постачався за ціною 1,60 доларів США за кг товару на умовах СІF м. Одеса, Україна.
Для здійснення митного оформлення товару 31.01.2022 позивачем по електронній системі до м/п "Запоріжжя" Запорізької митниці ДМС було подано митну декларацію по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 112080/2022/001700) довідковий № 21829 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 804337,30 гривень (тобто за ціною зазначеною в інвойсі постачальника (27944,00 доларів США х курс 28,7839)).
Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Разом з МД позивачем був наданий пакет документів (згідно ч. 2 ст. 53 МКУ) та додаткових документів: контракт № 2В/2018N від 17.01.2018 з додатковою угодою від 17.01.2018; Інвойс від 18.11.2021 № FZN44737; Коносамент № NАМ4780993 від 18.11.2021; Сертифікат страхування № 9607872000021 від 18.11.2021; Сертифікат якості № 44737-1 від 04.10.2021; сертифікат безпеки № UA.3042.53102.21-HU 10.10.2021; Сертифікат походження від 18.11 2021; прайс-лист від 16.11.2021; калькуляція від 18.11.2021.
02.02.2022 надійшло повідомлення від митниці декларанту про те, що митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. В зв`язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів: І) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. 3) експортна декларація, 4) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Позивач надав відповідачу наявні додаткові документи, а саме: прайс-лист від 13.11.2021; калькуляція ціни товару від 15.11.2021; лист позивача № 06/02-32 від 28.01.2022 про відсутність контрактів та платежів третім особам; лист постачальника від 28.01.2022 з даними бухгалтерського обліку та про відсутність каталогів; експертний висновок Запорізької ТПП № ОИ-816 від 25.01.2022; додаткова угода від 15.12.2021 до Контракту про зміну умов оплати; переклад експортної декларації; договір міжнародного перевезення № 01/18МП від 05.01.2018.
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2022/000031/2 від 02.02.2022. Складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2022/000092 від 02.02.2022.
Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущено у вільний обіг за МД-2 № 112080/2022/002003 від 03.02.2022. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем відповідно розділу X МК України.
Переглядаючи рішення суду  першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і залишаючи його без змін, судова колегія зазначає:
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, правильно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із ч.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що  підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, позивачем були виконані вимоги митниці та додатково подані лист постачальника від 02.02.2022 з даними бухгалтерського обліку, про відсутність каталогів та експортну декларацію; експертний висновок Запорізької ТПП № ОИ-773 від 25.01.2022р.; прайс-лист від 16.11.2021, платіжне доручення № 2112288 від 21.01.2022.
До додатково наданих документів встановлено наступні зауваження:
У висновку Запорізької ТПП від 14.01.2022 № ОИ-773 в п. 16 зазначено найменування продукції «Морожений минтай б/г, б/и 300-700 г.», натомість у наданому до митного оформлення інвойсі від 18.11.2021 № FZN44737 найменування товару «Морожений минтай б/г, б/п, б/х 300-700 г». У платіжному дорученні в іноземній валюті від 21.01.2022 № 2112288 у графі 70 «Призначення» є посилання документ №UDC000246443, який до митного оформлення не надано. У платіжному дорученні в іноземній валюті від 21.01.2022 № 2112288 у графі 70 «Призначення» відсутнє посилання на інвойс від 18.11.2021 № FZN44737 як зазначено у п. 2.1 контракту від 17.01.2018 № 2B/2018N.
Надавши оцінку  тим порушенням, які  визначені відповідачем,   суд першої інстанції дійшов висновку, що платіжне доручення від 21.01.2022 № 2112288 має посилання на контракт № 2B/2018N, виписане на суму, яка відповідає інвойсу, вказано отримувач коштів, що дозволяє його ідентифікувати, як доказ оплати товару на контрактом № 2B/2018N.
Також, відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.
До того ж, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення позивачем митної вартості товару.
Щодо доводів апеляційної скарги, які  викладені у  скарзі з 13 до 27 сторінки,   вони полягають у тому, що митниця не погоджується з  висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими,  прийнятими з порушенням  ст.ст. 52-60 МКУ.  Приводячи  численні норми Митного Кодексу України, приділяючи значну увагу  зобов`язанням декларанта, в контексті  статей  зазначеного кодексу , відповідач   підсумовуючи  вказує, що  декларант або уповноважена особа , які  заявляють митну вартість товару, повинні  подати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості  які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних. Оскільки суд першої інстанції  не надав належної оцінки   обставинам справи та аргументам митниці, рішення слід скасувати.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу митного органу, судова колегія   наголошує, що лише  наявність  у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Судова колегія вважає вірним висновок суду стосовно того, що  позивачем   надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.  
Ні в суді першої інстанції, ні в доводах апеляційної скарги  відповідачем не  зазначено та не надано   доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, а також не доведено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції прийнято правильне рішення і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

п о с т а н о в и в:
                    Апеляційну скаргу Запорізької митниці - залишити без задоволення.
                    Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2022  - залишити без змін.
                  Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров