ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року                                                  Справа № 902/388/18 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя               Мельник О.В.
суддя                                       Гудак А.В.
суддя                                       Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 (суддя Яремчук Ю.О., повний текст рішення складено 07.07.2023)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до Приватного підприємства "Феріде Плаза"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1) Приватне підприємство "Іствін"
2) Приватне підприємство "Торгово-універсальна фірма "Феріде"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:
позивача - Суденка Р.В.,
відповідача - не з`явився,
третьої особи (ПП "Іствін") - Слободянюк М.В.
третьої особи (ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде") - не з`явився,
третьої особи (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.06.23 у справі № 902/388/18 у позові Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Приватного підприємства "Феріде Плаза", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Іствін",   Приватне підприємство "Торгово-універсальна фірма "Феріде", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки – відмовлено.
В обґрунтування рішення судом першої інстанції зазначено, що у підписаному позивачем договорі предметом іпотеки є право оренди земельної ділянки, площею 0,1940 га розташованої за адресою: м. Вінниця, вулиця Пирогова, 23-А, з розташованим на ній незавершеним будівництвом торгово-офісним комплексом готовністю 75%. Однак, до державного реєстру внесено відомості лише щодо поширення іпотеки на право оренди земельної ділянки площею 0,1940 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вулиця Пирогова, 23-А. Відомості про обтяження іпотекою незавершеного будівництва - торгово-офісного комплексу готовністю 75% у державному реєстрі іпотек відсутні. Не надано таких доказів і позивачем по справі.
Встановивши наведені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на нерухоме майно у випадку коли предметом іпотеки був об`єкт незавершеного будівництва є можливим виключно у разі доведення позивачем та надання достовірних доказів, котрі підтверджують завершення будівництва, саме того об`єкту, який був предметом іпотеки та відомості про який внесено до державного реєстру іпотек. Однак, позивач не довів належними та допустимими доказами, що нерухоме майно належне відповідачеві на праві власності за ідентифікуючими ознаками, є тим майном на який необхідно звернути стягнення, а тому суд позбавлений можливості задоволити позов про стягнення боргу за рахунок майна, яке зазначено в позовній заяві.
Також судом першої інстанції зазначено, що на даний час належне ПП "Феріде Плаза" нерухоме майно обтяжено іпотекою Приватного підприємства "Іствін", якому передано право вимоги за кредитними договорами від ПАТ "Південкомбанк", таким чином задоволення позовних вимог та звернення стягнення на спірне майно в даному випадку порушують права ПП "Іствін".
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/388/18 від 29.06.23 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на положення ст. 3, 4, 13, 16, 18, 23 Закону України «Про іпотеку»  та зазначає, зокрема, що договір іпотеки в силу ст. 204 ЦК України є дійсним, іпотека припиненою чи недійсною судом визнана не була, а відтак саме цей договір повинен оцінюватись судом, як підстава виникнення та існування іпотеки, а не запис в реєстрі іпотек, який вноситься реєстратором на підставі договору, як результат. 
Також вказує, що відповідно до приписів ст. 13 Закону України «Про іпотеку» запис в реєстрі іпотек має значення для спору між кредиторами щодо пріоритетності задоволення їхніх вимог. Однак ПП «Іствін», яке було залучено до участі у даному спорі третьою особою, з самостійними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки не зверталось, а тому передчасними є висновки суду першої інстанції про можливість порушення прав вказаного підприємства.
Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, зокрема, що враховуючи наявність кредитної заборгованості ПП «ТУФ «Феріде» перед ПАТ «Промінвесбанк» іпотека не припинена, в судовому порядку недійсною/припиненою не визнавалась, а відтак в силу ст. 204 Цивільного кодексу України є дійсною, тому позовні вимоги ПАТ «Промінвестбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 року у справі №902/388/18 є таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, а відповідно підлягає скасуванню.
Інші учасники справи не користались передбаченим ст. 283 ГПК України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні, що відбулося 21.11.2023 року, були присутні представники позивача та третьої особи ПП «Іствін», інші учасники справи не забезпечили явку своїх повноважних представників, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, враховуючи строки розгляду даного спору, а також неодноразове відкладення розгляду апеляційної скарги за клопотаннями учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників ПП «Феріде Плаза» та ПП «ТУФ «Феріде» за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановлено наступне.
06.11.2007 між Акціонерним комерційним промислово Інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Приватним підприємством «Торгово-універсальна фірма «Феріде», було укладено наступні кредитні договори: 
- кредитний договір про відкриття мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 06-2.1/1018 (далі – кредитний договір № 06-2.1/1018), із    змінами і доповненнями, згідно умов якого ПАТ «Промінвестбанк» надав Боржнику кредит шляхом відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати в гривні - 15 000 000, 00 грн    та в доларах США - 1 500 000, 00 дол. США, із строком погашення кредиту - не пізніше 15.11.2019, а Боржник зобов`язався сплачувати проценти за користування ним за ставкою 18,5 % річних в гривні, починаючи з 07.11.2008, та в доларах США за ставкою 12,5% річних, починаючи з 07.11.2008 (відповідно до договорів про внесення змін до Кредитного договору № 06-2.1/1018), а при порушенні строків погашення кредиту процентна ставка встановлюється у розмірі 33% річних. Разом з укладенням договору сторонами підписано додаток №1, яким сторони погодили графік погашення (зниження) кредитної заборгованості;
- кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №06- 2.1/1019 (далі - кредитний договір № 06-2.1/1019), із змінами і доповненнями, за умовами якого ПАТ «Промінвестбанк» відкрив Боржнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 10 000 000,0 грн та процентною ставкою 18,5% річних за користування грошовими коштами, починаючи з 07.11.2008 (відповідно до договорів про внесення змін до Кредитного договору № 06- 2.1/1019), а при порушенні строків погашення кредиту процентна ставка встановлюється у розмірі 33% річних, із строком погашення кредиту - не пізніше 15.11.2019. Разом з укладенням Договору №06-2.1/1019 сторонами підписано додаток №1, яким сторони погодили графік погашення (зниження) кредитної заборгованості.
В подальшому сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до кредитного договору №06-2.1/1018 від 06.11.2007 р., а саме:
-25.04.2008 договір № 06-2.1/274, яким внесено зміни щодо процентної    ставки за користування кредитом та встановили їх в таких розмірах: за кредитом виданим в гривні - 13,5 % річних, а з 15.04.2008 р. в розмірі 15 % річних; за кредитом виданим в іноземній валюті - 11,0 % річних, а з 15.04.2008 р. в розмірі 12 % річних;
-02.10.2008 договір № 06-2.1/639 відповідно до якого починаючи з 01.10.2008 р. розмір процентної ставки за кредитом виданим в гривні складає 17 % річних, а за кредитом виданим в доларах США - 12,3 % річних;
-10.11.2008    договір № 06-2.1/752 за яким починаючи з 07.11.2008 р. розмір процентів за користування кредитом в гривні складає 18,5% річних, а по кредиту виданому в доларах США - 12,5 % річних;
-30.11.2010 договір № 04-2.1/321, яким сторони погодили строк остаточного повернення кредиту - 15 листопада 2019 року. Пунктом 5 даного договору №04-2.1/321 сторони встановили, що додаток № 1 до кредитного договору № 06-2.1/1018 від 06.11.2007    припиняє свою дію з моменту підписання сторонами даного договору про внесення змін, а п.6 врегулювали прострочену заборгованість станом на 30.11.2010 в сумі 3 923 090,00 грн та 182 782,21 дол. США шляхом перенесення рахунку простроченої на рахунок строкової та відмінивши нараховані на суму простроченої заборгованості проценти в сумі 210 914,08 грн та 9 552,08 дол. США.
Також сторонами було підписано ряд договорів, якими внесено зміни в кредитний договорів №06-2.1/1019 щодо процентної ставки річних та інших вимог, а саме:
- 25.04.2008    укладено договір № 06-2.1/275, яким внесено зміни щодо процентної ставки за користування кредитом та встановили його в розмір 13,5 % річних, а з 15.04.2008 р. в розмірі 15 % річних; 
- 02.10.2008    укладено договір № 06-2.1/639а, відповідно до якого починаючи з 01.10.2008 р. розмір процентної ставки складає 17 % річних; 
- 10.11.2008 - договір № 06-2.1/753 за яким починаючи з 07.11.2008    розмір процентів складає 18,5 % річних; 
- 30.11.2010 р. - договір № 04-2.1/322, яким сторони погодили строк остаточного повернення кредиту - 15 листопада 2019 року. Пунктом 5 даного договору №04-2.1/321 сторони встановили, що додаток № 1 до кредитного договору № 06-2.1/1018 від 06.11.2007 припиняє свою дію з моменту підписання сторонами даного договору про внесення змін, а п.7 врегулювали прострочену заборгованість станом на 30.11.2010 в сумі 1 154 461,84 грн. шляхом перенесення рахунку простроченої на рахунок строкової та відмінивши нараховані на суму простроченої заборгованості проценти в сумі 116 029,28 грн.
06.11.2007 між позивачем (іпотекодержатель) та ПП «ТУФ «Феріде» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, метою якого є забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №06-2.1/1018 від 06.11.2007 та № 06-2.1/1019 від 06.11.2007 (п. 1.1 іпотечного договору, а.с. 105-108, т.1)
Крім того, іпотекою забезпечені інші зобов`язання Іпотекодаця, що виникають в силу цього договору. У випадку продовження строків виконання зобов`язань за кредитними договорами (шляхом укладення додаткових угод до нього), дія іпотеки, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання кредитних договорів (п. 1.1 іпотечного договору). 
   Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: право оренди земельної ділянки, площею 0,1940 га, з них: площею 0,1598 га - для комерційного використання, площею 0,0342 га - на період будівництва, розташованої за адресою: м. Вінниця, вулиця Пирогова, 23 "А", наданої Іпотекодавцю згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним 22.08.2005 Іпотекодавцем з Вінницькою міською радою, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що вчинено запис у Державному реєстрі земель 28.10.2005 за №040500100229, із розташованим на ній незавершеним будівництвом торгово-офісним комплексом, права власності на який підтверджується дозволом № 001/А на виконання будівельних робіт, виданого 03.01.2006, Вінницькою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до узгодженої готовністю 75%.
Розділом 5 іпотечного договору сторони визначили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації.
Зокрема, Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації у випадку якщо у момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитними договорами вони не були виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитних договорів строки сум кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитними договорами строки сум відсотків за користування кредитом (в тому числі відсотків за неправомірне користування кредитом), комісійної винагороди, та/або при несплаті або частковій несплаті в строки сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитними договорами (п.5.1. Іпотечного договору).
Сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватись будь-яким шляхом: позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки (продаж Іпотекодержателем предмету іпотеки від свого імені; продажу предмету іпотеки Іпотекодавцем; прийняття предмету іпотеки у власність Іпотекодержаталем; шляхом продажу предмету іпотеки на біржі), безпосереднього звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису або до господарського суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію (п. 5.2 Іпотечного договору).
Пунктом 7.9. іпотечного договору сторони домовились про те, що цей договір укладається з накладенням заборони відчуження нерухомого майна, що складає предмет іпотеки.
На підставі акта державної приймальної комісії від 10.11.2008, затвердженого рішенням виконкому Вінницької міської ради №2820 від 19.11.2008, прийнято в експлуатацію перший пусковий комплекс будівництва торгово-офісного комплексу по вул. Пирогова, 23-А загальною площею 8021 кв.м. і вказаним рішенням доручено КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" підготувати документи для оформлення права власності.
Рішенням виконкому Вінницької міської ради №2864 від 27.11.2008 оформлено право власності ПП "ТУФ "Феріде" на торгово-офісний комплекс літера "А" загальною площею 8021кв.м., розташований по вул. Пирогова, 23-А у м. Вінниці на праві приватної власності, з видачею Іпотекодавцю 27.11.2008 свідоцтва №1016 про право власності на вказаний комплекс взамін свідоцтва №297 від 07.12.2004 про власності на магазин. 
На підставі заяви генерального директора ПП "ТУФ "Феріде" №333 від 23.12.2008 КП "Вінницьке міське БТІ" було припинено право власності на знесену 06.07.2007 будівлю магазину з прибудовою по вул. Пирогова, 23-А в м. Вінниці.
26.01.2009 ПП "ТУФ "Феріде" звернулося до Банку із заявою №5 про перегляд заставної вартості майна, переданого в іпотеку, зазначивши, що Торгово-офісний комплекс "Феріде Плаза" введено в експлуатацію за актом державної комісії, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації та розпочав своє функціонування. При укладанні договору іпотеки від 06.11.2007 вартість предмету іпотеки (незавершене будівництво готовністю 75%) була визначена в розмір 16071722 грн., що є меншим від балансової вартості завершеного будівництва, а із врахуванням обладнання та оснащення є суттєва різниця від загальною балансовою вартістю цілісного майнового комплексу ТОВ "Феріде Плаза", в зв`язку з чим просить переглянути вартість заставного майна, переданого за Іпотечним договором.
01.04.2009 Банк звернувся до ПП "ТУФ "Феріде" з листом №04-12/269 про виконання зобов`язання за іпотечним договором від 06.11.2007 щодо внесення змін до нього після завершення будівництва торгово-офісного комплексу та отримання документів, що засвідчують право власності на цей об`єкт. З огляду на вказане, Банк просив до 10.04.2009 підготувати необхідні документи для внесення змін до Іпотечного договору. Цим же листом Банк повідомив, що лише у разі надання всіх необхідних документів для внесення змін до договору іпотеки від 06.11.2007 буде розглянуто звернення ПП "ТУФ "Феріде" щодо вивільнення з іпотеки майна поручителів.
Листом №04-12/264 від 09.04.2009 Банк повідомив ПП "ТУФ "Феріде" про задоволення кредитним комітетом філії звернення про вивільнення з іпотеки майна поручителів та підготовки необхідних документів для відправки до Головного кредитного комітету Банку.
В подальшому 13.05.2009 листом №04-12/429 Банк повідомив ПП "ТУФ "Феріде" про залишення без розгляду звернення щодо вивільнення майна переданого в іпотеку поручителями, повідомивши про необхідність в строк до 20.05.2009 вирішити питання про внесення змін до іпотечного договору від 06.11.2007 та про можливість дострокового погашення кредиту в разі ігнорування вимог Банку.
Листом №47 від 21.05.2009 ПП "ТУФ "Феріде" повідомило Банк, що будівництво торгово-офісного комплексу "Феріде Плаза" не завершено в повному обсязі, а саме на стадії завершення будівництва знаходиться чотирьохповерхова частина торгово-офісного комплексу під офісні та торгові приміщення. Після введення в експлуатацію всього комплексу підприємство відразу надасть документи для внесення змін до Іпотечного договору.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.08.2011 у справі №2/3515/11 визнано за ОСОБА_1 право власності на перший пусковий комплекс торгово-офісного комплексу загальною площею 8003,9кв.м. по АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано 26.12.2011, про що КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" видано витяг №32671730.
18.10.2011 ОСОБА_1 прийнято рішення про створення ПП "Феріде Плаза" та рішенням засновника №4 від 20.02.2012 передано за актом приймання-передачі як внесок до статутного капіталу підприємства майно – торгово-офісний комплекс з підвалом загальною площею 8003,9кв.м. по АДРЕСА_1 .
Виконкомом Вінницької міської ради на підставі свого рішення №605 від 15.03.2012 видано ПП "Феріде Плаза" свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю в цілому, розташовану по АДРЕСА_1 на праві приватної власності, яка складається з літери "А" – торгово-офісний комплекс загальною площею 8021кв.м.
Рішенням державного реєстратора КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" №3432 від 27.03.2012 проведено державну реєстрацію права власності в цілому на нежитлову будівлю торгово-офісного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 за ПП "Феріде Плаза", про що надано витяг за №33625661 від 27.03.2012.
Рішенням виконкому Вінницької міської ради №2709 від 01.11.2012 затверджено акт державної приймальної комісії від 25.10.2012 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта: реконструйованого ПП "Феріде Плаза" торгово-офісного комплексу в готельно-розважальний центр загальною площею 8145,3кв.м. по АДРЕСА_1 .
06.12.2012 виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №3059 від 06.12.2012 видано ПП "Феріде Плаза" свідоцтво про право приватної власності на нежитлову будівлю в цілому по вул. Пирогова, 23-А у м. Вінниці, що складається з літери "А" – готельно-розважальний центр, про що 14.12.2012 зроблено запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та видано відповідний витяг.
19.12.2012 ПП "Феріде Плаза" звернулося до КП "Вінницьке міське БТІ" із заявою №325 про проведення розподілу однієї садиби на дві, яка розташована по вул. Пирогова, 23-А у м. Вінниці. 
21.12.2012 КП "Вінницьке міське БТІ" складено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна: готельно-розважального центру з підвалом літ. "А", яке належить ПП "Феріде Плаза" на праві приватної власності.
Виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №3328 від 27.12.2012 видано ПП "Феріде Плаза" свідоцтво про право власності на нежитлову будівлі в цілому по вул. Пирогова, 23-Б у м. Вінниці, яка складається з готельно-розважального центру літ. "А". Про реєстрацію права власності за ПП "Феріде Плаза" зроблено запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що видано витяг за №37051122 від 28.12.2012.
Вищенаведені обставини справи були встановленні судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи №902/1414/13 та відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню при розгляді даного спору.
Оскільки позичальник ПП "ТУФ "Феріде" не здійснив належним чином виконання зобов`язань за кредитними договорами від 06.11.2007, а право власності на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці позивача в забезпечення виконання зобов`язань ПП "ТУФ "Феріде" за вказаними кредитними договорами, станом на дату звернення з позовом зареєстроване за ПП "Феріде Плаза", банк звернувся до ПП "Феріде Плаза" з позовом у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором боржник або інша особа може надати, а банк прийняти забезпечення у вигляді застави, поручительства або в іншому вигляді.
Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України). Метою іпотеки є надання кредитору додаткового до основного права вимоги звернення стягнення на майно.
Правовий механізм існування іпотеки як окремого інституту в зобов`язальних правовідносинах регулюється спеціальним законом - Законом України "Про іпотеку".
Іпотека -    вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
При цьому, колегією суддів враховано, що згідно додаткових угод від 30.11.2010 до кредитних договорів №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019, сторони погодили строк остаточного повернення кредиту за вказаними договорами - 15 листопада 2019 року. 
Однак, відповідно до пунктів 4.3.4 кредитних договорів Банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених цим договором, у випадках коли позичальником порушений графік погашення кредиту.
Факт звернення Банку до ПП "ТУФ "Феріде" про погашення заборгованості за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019 та факт наявності заборгованості позичальника (ПП "ТУФ "Феріде") перед Банком встановлений, зокрема, рішеннями у справах №4/152/2011/5003 та №6/151/2011/5003, якими задоволено позови Банку до поручителів – ТОВ "СУТП "ТД "Ел-Тур" та ПП "Елтекс-1" про стягнення з останніх солідарно сум заборгованостей за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019 (а.с. 68-89, т.1). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів виконання зазначених судових рішень. 
Враховуючи викладене, а також дослідивши наявний у справі розрахунок заборгованості ПП "ТУФ "Феріде" за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019 (т.1, а.с. 40-54),  судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що в порушення умов кредитних договорів, а також вимог норм статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позичальником взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019 не виконано, кредит у визначений кредитними договорами термін не погашений, внаслідок чого утворилась заборгованість:
- за кредитним договором № 06-2.1/1018 від 06.11.2007 в сумі 1 284 819,35 доларів США та 15 000 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2 041 870,75 доларів США та 28 257 243,24 грн. - заборгованості за процентами; 
- за кредитним договором №06-2.1/1019 від 06.11.2007 в сумі 8 204 270,84 грн. заборгованості за тілом кредиту та 10 123 760,10 грн. заборгованості за процентами.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007), яка кореспондується з ч.1 ст. 585 ЦК України взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.
Колегією суддів встановлено, що договір іпотеки від 06.11.2007, укладений між позивачем у даній справі та ПП «ТУФ «Феріде», був нотаріально посвідченим та недійсним не визнавався, а тому у відповідності до приписів ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ч.1 ст. 585 ЦК України, права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за вказаним договором виникли з моменту його нотаріального посвідчення та є дійсними станом на момент розгляду даного спору.
При цьому, оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на нерухоме майно, у випадку коли предметом іпотеки був об`єкт незавершеного будівництва, є можливим виключно у разі доведення позивачем та надання достовірних доказів, котрі підтверджують завершення будівництва, саме того об`єкту, який був предметом іпотеки та відомості про який внесено до державного реєстру іпотек, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Апеляційним судом встановлено та не заперечується сторонами, що відомості про обтяження іпотекою незавершеного будівництва – торгово-офісного комплексу готовністю 75%, у державний реєстр іпотек сторонами договору іпотеки від 06.11.2007 року не вносились, як і не вносились відомості про обтяження іпотекою за вказаним договором після завершення будівництва зазначеного об`єкту.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Згідно з частинами 2, 3 статті 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007) предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. 
З аналізу приписів ст. 4, 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007) вбачається, що предметом іпотеки може бути об`єкт незавершеного будівництва та обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації. 
При цьому, недотримання визначеної законодавством умови щодо державної реєстрації обтяження предмету іпотеки (об`єкту незавершеного будівництва) не свідчить про недійсність договору іпотеки, що прямо визначено ч.1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007).
Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей Державного реєстру прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007) у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Таким чином, державна реєстрація іпотеки здійснюється, зокрема, з метою встановлення пріоритету, тобто переважного права іпотекодержателя перед іншими особами задовольнити свої вимоги першим за рахунок майна переданого в іпотеку.
У разі недотримання умови про державну реєстрацію іпотеки іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, зокрема, з підстав відсутності в Державному реєстрі Іпотек відомостей про обтяження спірного нерухомого майна іпотекою за договором від 06.11.2007, за умови, що вказаний договір є дійсним, а іпотека припиненою не була.
Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру Іпотек (а.с. 225-249, т.1), 10.07.2013 належне ПП «Феріде Плаза» нерухоме майно передано за іпотечними договорами від 10.07.2013 в іпотеку ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен фінанс» та згодом передано за договором про відступлення прав за іпотечними договорами Приватному підприємству «Іствін».
Оцінюючи висновку суду першої інстанції про те, що на даний час належне ПП «Феріде Плаза» нерухоме майно обтяжено іпотекою Приватного підприємства «Іствін», а тому задоволення позовних вимог у даному випадку буде порушувати права третьої особи - ПП «Іствін», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Порядок та черговість задоволення вимог при зверненні стягнення на нерухоме майно, що майно є предметом декількох іпотек визначено, зокрема, ст. 13 Закону України «Про іпотеку».
Частинами 4 та 5 ст. 13 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед наступним іпотекодержателем не настав. При звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що права третьої особи - ПП «Іствін» захищені та регулюються ст. 13 Закону України «Про іпотеку». 
Натомість, при розгляді даного спору не вирішується питання пріоритетності заявлених вимог, оскільки ПП «Іствін» не зверталось з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Наведене помилково не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, що призвело до помилкового висновку про можливість порушення права ПП «Іствін». 
Відповідно до частин 2, 4 статті 16 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 06.11.2007) передача в іпотеку об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
Згідно з пунктом 7.4 Іпотечного договору в разі переходу права власності на предмет іпотеки до третіх осіб з вказаних в цьому договорі підстав (незалежно від наявності згоди Іпотекодержателя на такий перехід) право іпотеки залишається, а така третя особа несе усі обов`язки Іпотекодавця у повному обсязі.
Пунктом 4.2.3 Іпотечного договору Іпотекодавцю надано право виключно на підставі згоди Іпотекодержателя після вводу в експлуатацію торгово-офісного комплексу зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), які складають предмет іпотеки, та здійснювати істотні поліпшення об`єктів нерухомості.
Згідно наявного в матеріалах справи Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с. 225-249), станом на момент розгляду даного спору в суді першої інстанції власником нерухомого майна: Готельно-розважальний центр «Феріде Плаза», загальною площею 8145,3 м2, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 «Б» та об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс) що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1430 га та розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пригова, 23-А, є Приватне підприємство «Феріде Плаза».
Висновком експертизи №10283/10284/16-42 від 30.05.2018 року за результатами проведення додаткової судової експертизи у справі № 902/1414/13, призначеної ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 встановлено зокрема, що Готельно-розважальний центр «Феріде Плаза», загальною площею 8145,3 м2, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 «Б» до введення його в експлуатацію та поділу та об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс) що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1430 га та розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пригова, 23-А являється саме тим об`єктом нерухомості, який переданий в іпотеку банку згідно договору № 11688 від 06.11.2007, та визначений як: «розташоване на земельній ділянці площею 0,1940 га за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 «а» незавершене будівництво торгово-офісного комплексу готовність якого становить 75%» (а.с. 111-204, т.1).
Оцінюючи висновки суду першої інстанції про відхилення вищенаведеного висновку судової експертизи та, як наслідок, відмови в позові з підстав, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що нерухоме майно належне відповідачеві на праві власності за ідентифікуючими ознаками, є тим майном на який необхідно звернути стягнення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після закінчення будівництва об`єкта незавершеного будівництва готовністю 75%, який є предметом іпотеки за іпотечним договором від 06.11.2007, та введення Іпотекодавцем (ПП "ТУФ "Феріде") в експлуатацію у листопаді 2008 року торгово-офісного комплексу загальною площею 8021кв.м., розташованого по вул. Пирогова, 23-А у м. Вінниці, упродовж 2011-2012рр. наступними власниками в особі Назарової Ф.Е. вчинялися дії щодо внесення цього комплексу до статутного капіталу ПП "Феріде Плаза", його добудови, перебудови та поділу (згідно рішення Вінницької міської ради №3328 від 27.12.2012), внаслідок чого неодноразово змінювалася площа вказаного об`єкта нерухомості (з 8021 кв.м. на 8003,9кв.м. і 8145,3кв.м.) та внаслідок поділу змінювалися його склад та поштова адреса (вул. Пирогова, 23-А та вул. Пирогова, 23-Б).
При цьому, колегією суддів враховано, що здійснюючи розгляд справи №902/1414/13 (предметом розгляду в якій було також звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 06.11.2007 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ПП «Феріде Плаза») та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховним Судом в постанові від 11.06.2019 було здійснено наступні висновки:
«Враховуючи положення статей 5, 16, 23 Закону України "Про іпотеку" та пункти 4.1.2, 4.2.3, 7.4 іпотечного договору від 06.11.2007, які помилково не враховано судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає, що збільшена відповідачем площа торгово-офісного комплексу в результаті самочинної реконструкції, здійсненої у 2012 році, не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, який може бути виділений в натурі, а є лише частиною об`єкта нерухомого майна, на яку (частину) поширюється іпотека (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 по справі №921/79/17-г/4).
Викладене вище не виключає наявність підстав вважати, що нежитлова будівля готельно-розважального центру загальною площею 8145,3кв.м. по вул. Пирогова, 23-Б у м. Вінниці залишилася предметом іпотеки за іпотечним договором від 06.11.2007, оскільки характеристики предмета іпотеки було змінено в результаті реконструкції першопочаткової площі одного й того самого об`єкту у складі вже існуючої заставленої нерухомості за рахунок її внутрішнього простору, та відповідно з використанням її функціональних елементів.
Наведеним також спростовується посилання судів в обґрунтування підстав для відмови у позові на відсутність встановлення проведеними експертними дослідженнями тотожності об`єктів, переданих в іпотеку, з об`єктами, належними відповідачу на праві власності, оскільки, по-перше, відповідна тотожність об`єкта незавершеного будівництва та прийнятого в експлуатацію торгово-офісного комплексу є об`єктивно неможливою, а по-друге, такої тотожності або ідентичності не вимагають норми статей 5, 16, 23 Закону України "Про іпотеку".
Отже, в порушення вимог 5, 16 Закону України "Про іпотеку" судами попередніх інстанцій залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки про те, що за умовами іпотечного договору від 06.11.2007 іпотека розповсюджується на всі складові частини та приналежності предмета іпотеки: поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання договору іпотеки та виникатимуть у майбутньому, тобто всі зроблені Іпотекодавцем в період дії договору іпотеки поліпшення, реконструкція, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом іпотеки, відтак, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудовою, добудовою предмета іпотеки чи ні – іпотека поширюється й на таку реконструкцію».
Таким чином, наведене спростовує висновки суду першої інстанції про відмову в позові з підстав недоведеності позивачем, що нерухоме майно належне відповідачу за ідентифікуючими ознаками є тим майном на яке необхідно звернути стягнення, оскільки за змістом ст. 5, 16 Закону України "Про іпотеку" іпотека розповсюджується на всі поліпшення та добудови здійснені відносно об`єкту іпотеки, а здійснення такої добудови відносно спірно у даній справі майна підтверджується як обставинами справи, так і висновком експерта №10283/10284/16-42 від 30.05.2018 року (а.с. 111-204, т1).
Під час нового розгляду справи №902/1414/13, рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.03.2020, яке залишено в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020, у позові Банку було відмовлено, зокрема, з підстав, що предмет позову, який самостійно визначено позивачем у позовній заяві, не відповідає актуальним відомостям про зареєстроване право власності на нерухоме майно у м. Вінниці по вул. Пирогова, 23-Б за відповідачем (яке є відмінним за адресою та площею від зазначеного у позовній заяві), а тому звернення стягнення на об`єкт нерухомості, відомості про який відсутні у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, не зможе забезпечити ефективний спосіб захисту прав позивача.
Однак, з огляду на наведені висновки Верховного Суду здійснені при розгляді справи №902/1414/13, встановлені апеляційним судом обставини у даній справі щодо здійснення упродовж 2011-2012рр. дій добудови, перебудови та поділу спірного майна, висновок експерта №10283/10284/16-42 від 30.05.2018 року, а також те, що станом на момент розгляду даного спору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с. 225-249) внесено відомості про належність відповідачу ПП «Феріде Плаза» нерухомого майна: Готельно-розважальний центр «Феріде Плаза», загальною площею 8145,3 м2, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 «Б» та об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс), що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1430 га та розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пригова, 23-А, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про звернення стягнення саме на вищевказане нерухоме майно за договором іпотеки від 06.11.2007.
Водночас, приватним підприємством «Феріде Плаза» заявлено про застосування строків позовної давності у даній справі (т.4, а.с.182-185).
Надаючи оцінку наявності чи відсутності правових підстав для застосування строку позовної давності при розгляді даного спору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", рішення від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії") позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 904/3405/19).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ст. 257,   261 Цивільного кодексу України).
28.07.2011 року Банк звернувся з вимогою про перерахування позичальником або поручителями строкової заборгованості за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019, наведений факт встановлено рішеннями у справах №4/152/2011/5003 та №6/151/2011/5003, якими задоволено позови Банку до поручителів – ТОВ «СУТП «ТД «Ел-Тур» та ПП «Елтекс-1» про стягнення з останніх солідарно сум заборгованостей за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019 (а.с. 68-89, т.1), а тому вказані обставини відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.
   Отже, враховуючи встановлені обставини щодо звернення Банку 28.07.2011 року з вимогою про погашення заборгованості за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019, колегія суддів дійшла висновку, що з 29.07.2011 мав розпочатися перебіг строку позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Водночас, відповідно до частин другої   статті 264 ЦК України   позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя   статті 264 ЦК України).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (зокрема, подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (правові висновки наведені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №      663/2070/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).
Колегією суддів встановлено, що Банк 15.10.2013 року звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.11.2007 року у справі №902/1414/13. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.03.2020, яке залишено в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2020, у позові було відмовлено, зокрема з підстав, що звернення стягнення на об`єкт нерухомості, відомості про який відсутні у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, не зможе забезпечити ефективний спосіб захисту прав позивача.
Таким чином, строк позовної давності для заявлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.11.2007, почав перебігати з 28.07.2011 – дати звернення Банку з вимогою про перерахування позичальником або поручителями строкової заборгованості за кредитними договорами №06-2.1/1018 та №06-2.1/1019, до 15.10.2013 року - дати звернення з позовом у справі №902/1414/13 та з 16.10.2013 перебіг позовної давності почався заново відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України.
З позовом у даній справі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся в липні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності визначеної ст. 257 ЦК України. 
Однак, позивачем було подано до суду першої інстанції клопотання про визнання підстав пропуску позовної давності поважними відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України (а.с. 9-11, т.5). 
Частиною 5   ст. 267 ЦК України   передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Змістом   ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.
До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.
Згідно висновків Об`єднаної палати КГС ВС наведених в постанові від 15 травня 2020 року, справа №922/1467/19, перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах. 
У вказаній справі №922/1467/19 Верховний Суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності з поважних причин, з огляду на тривалий час розгляду пов`язаної справи та як наслідок - наявність підстав для позивача вважати, що його права будуть відновлені та захищені в судовому порядку у іншій справі.
Надаючи оцінку поважності пропуску позивачем позовної давності у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розгляд справи 902/1414/13 (предметом розгляду в якій було також звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 06.11.2007 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ПП «Феріде Плаза») тривав протягом 2013-2020 років та впродовж вказаного тривалого розгляду справи Банк мав правомірні очікування на задоволення його позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки у вказаній справі.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992).
Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом   частини п`ятої статті 267 ЦК України   позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності (аналогічні висновки наведені в  КГС ВС від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15).
З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   та застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принципи справедливості, добросовісності і розумності, виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про визнання поважними причини пропуску позовної давності у даній справі та, як наслідок, необхідність захисту порушеного права позивача.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 4, 13, 16, 23 Закону України «Про іпотеку» та, як наслідок, здійснено помилковий висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.11.2007 року, з урахуванням вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою визначено особливості реалізації предмета іпотеки за рішенням суду (в ред. чинній на момент винесення даної постанови).
Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                             
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 у справі №902/388/18– задоволити.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 у справі №902/388/18 скасувати та прийняти нове рішення.
3. Позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволити.
4. У рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Торгово-універсальна фірма «Феріде» (м. Вінниця, вул. Фрунзе, 24, код ЄДРПОУ 30362449) перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ. Вул. Малопідвальна, 8, код ЄДРПОУ 00039002), а саме:
- за кредитним договором № 06-2.1/1018 від 06.11.2007 в сумі 1 284 819,35 доларів США (один мільйон двісті вісімдесят чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять доларів тридцять п`ять центів) та 15 000 000 грн. (п`ятнадцять мільйонів гривень) - заборгованості за тілом кредиту; 2 041 870,75 доларів США (два мільйони сорок одна тисяча вісімсот сімдесят доларів сімдесят п`ять центів) та 28 257 243,24 грн. (двадцять вісім мільйонів двісті п`ятдесят сім тисяч двісті сорок три гривні двадцять чотири копійки) - заборгованості за процентами;
- за кредитним договором № 06-2.1/1019 від 06.11.2007 в сумі 8 204 270,84 грн. (вісім мільйонів двісті чотири тисячі двісті сімдесят гривень вісімдесят чотири копійки) заборгованості за тілом кредиту та 10 123 760,10 грн. (десять мільйонів сто двадцять три тисячі сімсот шістдесят гривень десять копійок) заборгованості за процентами:
звернути стягнення на нерухоме майно, належне Приватному підприємству «Феріде Плаза» (21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, 23-Б, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 37898450), а саме:
на Готельно-розважальний центр «Феріде Плаза», загальною площею 8145,3 м2, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 «Б» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»;
на об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс), що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1430 га, розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23-А шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»;
5. Стягнути з Приватного підприємства «Феріде Плаза» (21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, 23-Б, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 37898450) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ. Вул. Малопідвальна, 8, код ЄДРПОУ 00039002) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 616       700 грн. (шістсот шістнадцять тисяч сімсот гривень) та судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 925 050 грн. (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятдесят гривень).
6. Господарському суду Вінницької області видати судові накази.
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" листопада 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.