ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 грудня 2023 року           справа №200/4718/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 02 жовтня 2023 року) у справі № 200/4718/22 (суддя в І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі № 200/4718/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - боржник) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, - протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.
Здійснено розподіл судових витрат між сторонами у справі.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 року у даній справі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі № 200/4718/22 залишено без змін.
21.09.2023 до суду першої інстанції звернувся представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - заявник або ВПВР) із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.
Відповідно до вказаної заяви заявник просить суд замінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист від 02.05.2023 року № 200/4718/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відповідності до статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» здійснити ОСОБА_1 , відповідно до оновленої довідки Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, перерахунок пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, без обмеження максимального розміру, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат, із «зобов`язання виплатити» на «стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої суми доплати за результатами перерахунку згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 по справі № 200/4718/22 за період з 01.12.2019 по 31.03.2023 у загальній сумі 25 968,49 грн».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ВПВР про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.
Така ухвала мотивована тим, що встановлення конкретного розміру (суми) заборгованості з пенсії позивача не було предметом розгляду та не встановлювалось у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі № 200/4718/22.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ВПВР подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги стверджує, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Скаржник вважає, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.
Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Так, в обґрунтування зазначеної вище заяви заявник зазначає про те, що рішення суду виконано лише частково, а не в повному обсязі, у зв`язку з обставинами, які не залежать від боржника, - через відсутність бюджетних коштів відповідного призначення для здійснення виплат згідно з рішенням суду. Водночас, повне фактичне і своєчасне виконання рішення суду, як вказує заявник, неможливо забезпечити без зміни способу та порядку його виконання.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частинами 1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Підставою для встановлення чи зміни способу чи порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
З матеріалів справи та заяви судом установлено, що 02.05.2023 судом було видано виконавчий лист у справі № 200/4718/22 зобов`язального характеру, який було направлено на адресу представника позивача на підставі відповідної заяви.
01.06.2023 на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буселом В.О. було відкрито виконавче провадження № 71929589 із примусового виконання вказаного виконавчого листа.
07.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області листом № 0500-0508-5/48510 було повідомлено про те, що боржником в межах компетенції та відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі № 200/4718/22 стосовно зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України. Здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 15 378,62 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 14670,73 грн.) з 01.12.2019. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку за рішенням суду, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці за період з 01.12.2019 по 31.03.2023, склала 25 968,49 грн. Виплата вказаної доплати пенсії за рішенням суду в розмірі 25 968,49 грн. буде здійснена у межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Слід звернути увагу заявника на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто це рішення не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні та додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Тому суд, який прийняв рішення, може лише внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішенні.
При цьому, варто зазначити, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку виплати заборгованості із соціальних виплат за минулий період, як і відсутність коштів для фінансування таких видатків, не є обставинами, що істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду зобов`язального характеру, оскільки відповідно до статей 124, 129-1 Конституції України та частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
З огляду на вищевикладене, відсутність коштів для фінансування не є обставиною, яка свідчить про наявність підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із державного бюджету.
Таке правозастосування відповідає висновкам, висловленим Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 у справі № 21-394а14, Верховним Судом у постановах від 12.04.2018 у справі № 759/1928/13-а, від 08.05.2018 року у справі № 266/935/17, від 10.07.2018 у справі № 755/7078/16-а (755/10524/17) та справі № 490/9519/16-а, від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17 тощо.
За правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 759/1928/13-а, від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а, зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.
Аналізуючи положення статті 378 КАС України у системному зв`язку з нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд приходить до висновку про те, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими у даному випадку обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.
Оскільки зміна способу та порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні відповідного рішення способу відновлення порушеного права, у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду слід відмовити.
Аналогічна правова позиція при вирішенні спорів даної категорії була неодноразово наведена Верховним Судом України у постановах від 11.11.2014 у справах № 21-394а14 та № 21-475а14, від 25.11.2014 у справі № 21-506а14, від 13.01.2015 у справі № 21-604а14, від 17.02.2015 у справі № 21-622а14, від 14.04.2015 у справі №21-78а15).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні положення містяться у частині 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якими висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Приймаючи до уваги викладене, суд враховує усі вищезазначені висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норм права для вирішення поданої заяви по суті.
Із рішення суду від 27.12.2022 у цій справі видно, що суд захистив порушене право позивача, зокрема, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.
Слід зазначити, що судові рішення про стягнення коштів та про зобов`язання боржника вчинити певні дії (зокрема, перерахувати та виплатити пенсію) є різними видами рішень, які виконуються у різному порядку.
Аналогічна за своїм змістом правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 440/85/19.
Колегія суддів зазначає, що оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то колегія суддів дійшла висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просив державний виконавець, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 у справі № 420/6671/18.
Більш того, за аналогічних обставин постановою від 24 липня 2023 року в справі №420/6671/18 Верховний Суд ухвалив рішення, яким у задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну способу і порядку виконання Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі №420/6671/18 - відмовив.
Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні заяви позивача.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі № 200/4718/22 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 19 грудня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Е. Г. Казначеєв