ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 753/16269/20 
провадження № 51-555 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                   ОСОБА_5 , 
захисника                                   ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції 
засудженої                                  ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                       ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                                   № 12020100020003655, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,  
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1                             ст. 263 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року                     ОСОБА_7 засуджено: за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є її власністю; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є власністю засудженої.  
 
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
 
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що вона, визначивши незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб незаконно придбала 43 поліетиленові пакетики, 7 полімерних контейнерів, 1 скляну ємкість, з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабісом, загальною масою 55,26 г, а також 3  полімерні пакети із порошкоподібною речовиною світло-бежевого кольору у грудках, 1 полімерний пакет із порошкоподібною речовиною світло-рожевого кольору, 1 металеву ємкість із порошкоподібною речовиною світло-бежевого кольору у грудках, 9 полімерних пакетів із порошкоподібною речовиною світло-рожевого кольору у грудках, 97 полімерних пакетів із порошкоподібною речовиною світло-бежевого кольору у грудках, 11 полімерних пакетів із нашаруванням речовини білого кольору, 1 скляну ємкість із нашаруванням речовини білого кольору, що містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 9,1293 г, що становить великий розмір, які перенесла та зберігала з метою подальшого збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та які було виявлено і вилучено 07 липня 2020 року у період часу з 21:35 по 23:39 год за вказаною адресою в ході санкціонованого обшуку працівниками правоохоронного органу.  
 
Крім того, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб незаконно придбала та зберігала за місцем свого проживання промислово виготовлений, споряджений вибуховою речовиною корпус ручної осколкової гранати Ф-1, промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, самозарядний пістолет моделі «Stalker MOD 914-S» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А.К., який належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї та які також були виявлені і вилучені                                 07 липня 2020 року у період часу з 21:35 по 23:39 год за вказаною адресою в ході санкціонованого обшуку працівниками правоохоронного органу.   
 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Захисник оспорює винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та вважає, що судом не доведено мети збуту наркотичних засобів та психотропних речовин останньою. Не погоджується з ухвалою апеляційного суду та вважає її такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки на думку захисника, в ній відсутні належні та обґрунтовані відповіді на всі доводи його апеляційної скарги.  
 
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу сторони захисту та просив її задовольнити. 
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор під час касаційного розгляду, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі сторони захисту доводів, просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.  
 
Мотиви Суду
 
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
 
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, доведеність обвинувачення та правильність кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються.
 
Так, з касаційної скарги захисника убачається, що він не погоджується з засудженням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України та вважає, що судом не доведено її винуватості в наявності мети збуту та збуту наркотичних засобів і психотропних речовин. Проте такі доводи захисника перевіркою матеріалів кримінального провадження свого підтвердження не знайшли. 
 
Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК України.
 
Розглядаючи касаційну скаргу, суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, а доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що, крім іншого, посилається захисник,  не можуть бути предметом перегляду в касаційному суді.
 
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
 
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції зробив на підставі досліджених безпосередньо під час судового розгляду доказів та в основу обвинувального вироку поклав: показання свідків ОСОБА_10 ,                            ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дані протоколу обшуку від 07 липня                    2020 року з додатком до нього, яким є носій інформації та на якому зафіксовано відеозапис обшуку, дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 08 липня 2020 року, дані протоколу огляду від 08 липня 2020 року, дані висновків експерта №11-2/4127 від 08 липня                      2020 року, №11-2/4377 від 22 вересня 2020 року, а також інші докази, зміст яких детально відображений у вироку. 
 
Встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу та психотропної речовини у великих розмірах. 
 
Тому висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу та психотропної речовини у великих розмірах, суд зробив дослідивши усі інші надані стороною обвинувачення докази, надавши кожному з них належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку.   
 
Вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам                                              ст. 374 КПК України.
 
Переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за апеляційними скаргами захисника, а також прокурора, який не погоджувався з призначеним засудженій покаранням, посилаючись на його м`якість, апеляційний суд, розглянувши кримінальне провадження в межах, визначених ст. 404 КПК України та у порядку, встановленому ст. 405 цього Кодексу, належним чином перевірив доводи, викладені стороною захисту про недоведеність умислу збуту у ОСОБА_7 , які аналогічні доводам його касаційної скарги, дав на них вичерпні відповіді і з цих питань умотивовано відмовив у задоволенні апеляційних вимог, навівши переконливі аргументи, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
 
При цьому, суд перевірив доводи касаційної скарги захисника про відсутність, на його думку, умислу у ОСОБА_7 на збут наркотичного засобу та психотропної речовини та обґрунтовано визнав їх безпідставними. Наявність мети збуту наркотичних засобів та психотропної речовини, підтверджується кількістю вилученої речовини, яка є надмірним розміром для вживання однією особою, ваги з нашаруванням психотропної речовини та наркотичного засобу, який був розфасований у полімерні пакети приблизно однакової ваги. Крім того,                       ОСОБА_7 не перебувала на обліку у лікаря-нарколога та не є особою, яка постійно вживає наркотичні або психотропні речовини. Також судами враховано, що умисел на збут наркотичного засобу та психотропної речовини підтверджується інформацією, отриманою під час огляду мобільного телефону ОСОБА_7 у якому містилися діалоги пов`язані саме зі збутом наркотичного засобу та психотропної речовини. Усім наведеним доказами суд дав відповідну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність у ОСОБА_7 умислу на збут психотропної речовини та наркотичного засобу.
 
Колегія суддів погоджується з наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та вважає, що сторона захисту у своїй касаційній скарзі не навела переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених у цьому кримінальному провадженні судових рішень.
 
Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, у ній наведено мотиви, з яких виходив цей суд, та положення закону, якими він керувався при постановленні рішення.
 
Таким чином, при розгляді кримінального провадження в судах були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, висновки суду про винуватість                         ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2                   ст. 307  КК України, у вироку належним чином мотивовані, ґрунтуються на сукупності зібраних та всебічно оцінених доказах, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги захисника є безпідставними та необґрунтованими. 
 
Покарання ОСОБА_7 призначено згідно з вимогами ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
 
Тому, зважаючи на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, касаційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України,  Суд 
 
ухвалив:
 
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника                       ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 - без задоволення. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_13                                   ОСОБА_3