ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 жовтня 2023 року           справа №360/7178/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р.  у справі  № 360/7178/21 (головуючий І інстанції Є.О. Кисельова)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області   про   визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                          ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Луганській окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів трудової діяльності на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на шахті імені “ 60-річчя СРСР” виробничого об`єднання “Свердловськантрацит” з 15.01.1992-11.04.1994 та період роботи в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7 -й воєнізований гірничорятувальний загін з 20.04.1994 -31.03.2002;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди трудової діяльності на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на шахті імені “ 60-річчя СРСР” виробничого об`єднання “Свердловськантрацит” з 15.01.1992-11.04.1994 та період роботи в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7 -й воєнізований гірничорятувальний загін з 20.04.1994-31.03.2002 та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з 17 вересня 2021 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його трудової діяльності на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, а саме: з 15.01.1992 по 11.04.1994 на виробничому об`єднанні “Свердловськантрацит” шахті імені “ 60-річчя СРСР” та з 20.04.1994 по 31.03.2002 в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України  в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його трудової діяльності на підземних роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, а саме: з 15.01.1992 по 11.04.1994 на виробничому об`єднанні “Свердловськантрацит” шахті імені “ 60-річчя СРСР” та з 20.04.1994 по 31.03.2002 в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, з 17.09.2021; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1  судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) позивач звернувся 17 вересня 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 1.
Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, яка набрала чинності 30.03.2021, пункт 4.2 Порядку № 22-1 викладено в такій редакції: "після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу'.
З урахуванням зазначеного пункту 4.2. Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 17.09.2021 здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким за результатами розгляду вказаної заяви рішенням №123950002391 від 12.10.2021 року про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України 1058. Пенсія позивачу призначено при загальному стажі складає 27 років 5 місяців 6 днів (стаж враховано по 26.08.2014), у тому числі пільговий стаж на підземних роботах за Списком № 1 - 12 років 4 місяці 23 дні.
Підсумовуючи вищевикладене Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не може бути належним відповідачем по справі, оскільки рішення про відмову в при значенні пенсії, яке оскаржує позивач у своїй позовній заяві виносив інший пенсійний орган - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Вказане рішення про призначення пенсії позивачем не оскаржувалось.
Головне Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області є самостійною юридичною особою, підрозділом Пенсійного Фонду України. Саме Головне Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області було наділено правом призначення пенсії позивачу.
Також скаржник зазначає, що 01.11.2021 року за вх. 4770/Г-1200/21 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії оформленою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» додаючи до заяви копії довідок, що підтверджують роботу за період з 15.01.1992 по 11.04.1994. 
Оригінали довідок позивачем надано не було, також не було додано позивачем за період з 20.04.1994 по 31.03.2002, що суперечить п. 2.23 Порядку 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Оскільки позивачем не було дотримано вимог діючого законодавства, то його заява від 01.11.2021 року була розглянута відповідачем відповідно до положень Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» та листом Управління вих№4453-4770/Г-02/8-1200/21 від 04.11.2021 року ОСОБА_1 надано відповідь.
Також, суд задовольнивши позовні вимоги стосовно зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 17.09.2021 не врахував, що необхідного стажу роботи повний робочий на підземних роботах не має. 
Так, відповідно до приписів статті 8 Закону № 345, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1 та які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 року у справі №392/17/17.
З урахуванням вищевикладеного до пільгового стажу роботи на підземних роботах повний робочий день не можливо зарахувати період роботи з 20.04.1994 по 20.10.2010 на посаді респіраторника (16 років, 06 місяців) в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін, оскільки відсутні дані про роботу позивача повний робочих день на підземних роботах. 
Отже, у позивача не має необхідного стажу роботи повний робочий на підземних роботах 15 років.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 17.09.2021. 
Так, позивачу рішенням від 24.09.2021 № 123950002391 було призначено пенсію за віком відповідно до прикінцевих положень п.2. ч.1. Закону № 1058-IV та пункту “а” ст. 13 Закону № 1788. При цьому, при призначенні пенсії позивачу не було застосовано положення ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Згідно рішення про призначення пенсії від 24.09.2021 № 123950002391, страховий стаж ОСОБА_1 складає 39 років 5 місяців 9 днів, у тому числі 12 років 4 місяці 23 дні.
Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії від 25.10.2021, відповідно до якої просив перерахувати та зарахувати до пільгового стажу трудової діяльності на підземних роботах за Списком № 1 періоди роботи з 15.01.1992 по 11.04.1994 та з 20.04.1994 по 31.03.2002, а також зарахувати до стажу роботи на підземних роботах періоди з 01.04.2002 по 20.10.2010 та з 25.10.2010 по 26.08.2014, яка зараховані до пільгового стажу за Списком № 1, а також здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з 17.09.2021, зазначивши при цьому, що пенсія призначалась та на момент звернення не працює. 
ГУ ПФУ в Луганській області листом від 04.11.2021 № 4453-4770/Г-02/8-1200/21 було повідомлено позивача про те, що останній перебуває на обліку та згідно заяви від 17.09.2021 призначено пільгову пенсію за віком за Списком № 1 з 17.09.2021. Загальний стаж роботи складає 27 років 5 місяців 9 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 – 12 років 4 місяці 23 дні, тому застосувати норми ст. 8 Закону 345 не має підстав. Періоди роботи на шахті імені “ 60 річчя СРСР” виробничого об`єднання “Свердловськантрацит”  з 15.01.1992 по 11.04.1994 та період роботи в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін з 20.04.1994 по 31.12.2001 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки відсутні пільгові довідки а період роботи в Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін з 01.01.2002 по 31.03.2002 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки відсутні відомості про заробітну плату в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження стажу. Долученні до звернення копії довідок, що створені органом, його посадовими та службовими особами  на тимчасово окупованій території України не приймаються до розгляду. Заяву від 25.10.2021 та долучені до звернення копії довідок в підсистемі “Звернення” не зареєстровано, оскільки позивач особисто до відділу обслуговування громадян не звертався. 
Дослідженням записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.01.1992, судом встановлені наступні відомості про його роботу (в межах спірних правовідносин):  15.01.1992 прийнятий учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем під землею до виробничого об`єднання “Свердловськантрацит” шахта імені “ 60 річчя СРСР”,  наказ № 25/к від 15.01.1992, запис № 3;  24.04.1992 переведений машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею, перевідна записка, запис № 4;  03.06.1992 переведений гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею, перевідна записка, запис № 5;  16.04.1993 переведений гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею, перевідна записка, запис № 6;  11.04.1994 звільнений за переводом, наказ № 151/к від 13.04.1994, запис № 7;  20.04.1994 прийнятий до Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін респіраторником2-го взводу по переводу, наказ № 21/к від 19.04.1994, запис № 8;  06.05.1995 робоче місце атестовано за умовами праці, наказ № 49 від 06.05.1995, запис № 9;  15.06.2000 робоче місце атестовано за умовами праці, наказ № 69 від 15.06.2000, запис № 10;  06.06.2005 робоче місце атестовано за умовами праці, наказ № 52 від 06.06.2005, запис № 11;  29.04.2010 робоче місце атестовано за умовами праці, наказ № 85 від 29.04.2010, запис № 12;  20.10.2010 звільнений за згодою сторін за ч.1. ст. 36 КЗпП України, наказ № 91к від 28.10.2010, запис № 13.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не застосування вимог Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” при нарахуванні пенсії та не зарахуванні до пільгового підземного стажу за Списком № 1 спірних періодів роботи, ОСОБА_1 звернувся за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV  в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За положенням частини  1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Верховний Суд у справах №345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), №345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), №345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), №345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Отже, Закон України  «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком N 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.
Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.
За положенням ч. 5, 6 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
За положенням пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ (з урахуванням Рішення № 1-р/2020 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12  цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1788-ХІІ та пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ (з урахуванням Рішення № 1-р/2020), є зайняття повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року. 
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами. 
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що трудова книжка містять записи щодо зайнятості позивача повний робочий день. 
Також,  подані позивачем документи утому числі довідки (уточнюючи) містять записи щодо зайнятості повний робочий день, підтверджують  проведення атестації у тому числі за період роботи з 20.04.1994 по 20.10.2010.
Крім того, індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального стажування підтверджують пільговий  стаж позивача, у тому числі за період роботи з 20.04.1994 по 20.10.2010.
Суд не приймає посилання скаржника, як на обгартування правомірності свої дій на те, що позивачем оригінали довідок за період з 15.01.1992 по 11.04.1994 надано не було, а лише їх копії, що суперечить Порядку 22-1 з огляду на наступне.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.
За п.2.23 Порядку № 22-1, при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
За положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Згідно до п. 4.3. Порядку, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Тобто, відповідач мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.
Також, відповідачем не спростовується інформація наведена у вказаних копіях довідок. 
При цьому, як зазначалось вказаний період підтверджується записами у трудовій книжці у тому числі повний робочий день на відповідних посадах під землею.
Щодо посилання відповідача на те, що період роботи з 20.04.1994 по 20.10.2010 не враховується до стажу, який дає право на пенсію на підставі ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, суд зазначає, що приписи вказаного закону поширюється на працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Позивач у спірний період працював у Державній воєнізованій гірничорятувальній службі у вугільній промисловості 7-й воєнізований гірничорятувальний загін на посаді передбаченій Списком № 1, тобто на позивача розповсюджується Положення вищезазначеного Закону.
Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  роботу позивача.
Також, у частині не доведення відповідачем у цій справі правомірності свого рішення щодо відмови у призначені позивачки пенсії, суд враховує наступне.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).
У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 826/5857/16, 16 червня 2020 року у справі № 756/6984/16-а та 11 лютого 2020 року у справі № 816/502/16, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі “Ковач проти України” від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані  Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. 
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу (пільгового) роботи та стажу, який дає право на врахування цього стажу при первинному призначанні пенсії або на перерахунок його пенсії відповідно статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та у проведенні розрахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону Україні “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Стосовно посилання апелянта на порушення позивачем порядку звернення з заявою про перерахунок пенсії та відсутності рішення за результатами розгляду такої заяви, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини 2, 4, 5 статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3 статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. 
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац 2 пункту 4.9 розділу ІV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку № 22-1).
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.
Суд зазначає, що ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням документів які містять інформацію необхідну для здійснення перерахунку та яку мав відповідач, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем. 
При цьому, заява відповідає встановленій Порядком № 22-1 формі. 
Також, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка. 
Відповідач листом повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії посилаючись на те, що відсутні правові підстави для перерахунку. 
Зі змісту листа вбачається, що фактично позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності на то правових підстав. 
Крім того, Закон № 1058 та Порядок №22-1 не встановлюють реалізацію права на перерахунок пенсії виключно за заявою встановленого зразку. 
Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів Порядку № 22-1 в частині роз`яснення позивачу порядку звернення за перерахунком пенсії та надання позивачу відповідного бланку заяви. 
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17,  від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії в межах вимог Закону № 1058 та  Порядку № 22-1.
Зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку, відповідач припустився формалізму.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.
Щодо розподілу заяви про призначення пенсії за правилами екстериторіальності.
Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.
У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.
Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.
Як зазначалось, позивач перебуває на обліку у  відповідача як отримувач пенсії.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої були додані відповідні документи.
У відповідності до  вимог Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії не було визначено.
Відповідач розглянув заяву позивача у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та надав відповідь листом в якому відмовив у перерахунку пенсії. 
Отже, за результатами розгляду заяви відповідачем не було прийнято жодного рішення.
Вказана відповідь не містить інформації щодо територіального органу який розглядав заяву позивача, а зі змісту листа вбачається, що вказаним органом є відповідач.
Таким чином, матеріали справи не містять документального підтвердження, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, як структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), сформувало електронну пенсійну справу.
Суд наголошує, що позивач оскаржує дії саме відповідача в частині відмови у перерахунку пенсії. 
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції  про зобов`язання саме відповідача здійснити перерахунок пенсії та зарахувати стаж.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                              ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р.  у справі  № 360/7178/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне текст судового рішення складено та підписано колегією суддів 25 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                    І.В. Геращенко

                                                                                                            А.А. Блохін