УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2023 року
м. Київ
справа № 683/1719/21
провадження № 61-11236ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу у справі 
№ 683/1719/21, виданого Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області від 08 липня 2021 року, за заявою Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про стягнення у солідарному порядку заборгованості за оплату комунальних послуг з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 
(далі - КП «Тепловик») звернулося до суду про видачу судового наказу 
щодо примусового стягнення у солідарному порядку на його користь 
з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за оплату комунальних послуг в сумі 27 408,48 грн.
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області судовим наказом від 08 липня 2021 року стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 
на користь КП «Тепловик» заборгованість за оплату комунальних послуг 
в сумі 27 408,48 грн, яка утворилась станом на 01 червня 2021 року, 
та по 113,50 грн судового збору з кожного.
У березні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року.
Заява мотивована тим, що копію судового наказу заявники отримали лише 
16 березня 2023 року, коли лист їм передав власник квартири АДРЕСА_1 , 
у скриньці якого лист знаходився близько 2 років.
Ознайомившись з судовим наказом, заявники вважали його виданим з порушенням закону. Так, у квартирі АДРЕСА_2 , крім ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 , проживає її чоловік ОСОБА_2 та двоє малолітніх дітей, тому за наявності достовірних доказів зі сторони заявника підприємство б мало звернутися до суду щодо трьох повнолітніх осіб, а не двох.
Крім того, договори та інші офіційні документи, які б підтверджували договірні відносини та надання послуг КП «Тепловик» мешканцям вказаної квартири (боржникам), відсутні.
Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд поновити строк на звернення із заявою щодо оскарження судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року та скасувати вказаний судовий наказ.
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області ухвалою 
від 24 березня 2023 року відмовив ОСОБА_1 у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року.
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року повернув особам, які її подали.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку.
Хмельницький апеляційний суд постановою від 15 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишив без задоволення. Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року залишив без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що, відмовляючи ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення із заявою та повертаючи заяву про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 
від 08 липня 2021 року, суди виходили з того, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу поза встановленими 
ЦПК України строками. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для поновлення пропущеного строку, не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи.
Повертаючи заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року, суди виходили з того, що у даній справі право на звернення із заявою про скасування вказаного судового наказу належить лише 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є боржниками за оскаржуваним наказом.
У касаційній скарзі, поданій у липні 2023 року,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Верховний Суд ухвалою від 10 серпня 2023 року поновив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявникам: надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених частиною другою 
статті 389 ЦПК України, та копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
У жовтні 2023 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 10 серпня 2023 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків, до якої надана уточнена редакція касаційної скарги із зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, та копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, а також доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.
Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду 
від 10 серпня 2023 року, усунуті.
Підставою для відкриття касаційного провадження є абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення судами норм процесуального права).
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправомірно взяли до уваги поштовий корінець з невідомим підписом про факт отримання листа нібито ОСОБА_1 19 серпня 2021 року, адже ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства по зору і виконати підпис в маленькій графі поштового листа фізично не могла, оскільки бачить погано.
Крім того, заявники посилаються на те, що при огляді вказаного вище судового наказу від 08 липня 2021 року відсутні відомості про вчасне ознайомлення з ним як у примірнику, що перебуває у заявників, так і у примірнику, що міститься в матеріалах справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтями 4, 5 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Щодо заявлених вимог ОСОБА_2 .
Відповідно до частини другої статті 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.
Суди встановили, що заявником у даному наказному провадженні є 
КП «Тепловик», а боржниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
В силу частини першої статті 170 ЦПК України лише боржник має право подати заяву про скасування судового наказу.
Отже, у даній справі право на звернення із заявою про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 
від 08 липня 2021 року належить лише ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є боржниками.
ОСОБА_2 не є боржником у даному наказному провадженні, вимоги про стягнення з нього заборгованості КП «Тепловик» не заявляло і судовий наказ про стягнення з нього заборгованості судом не видавався. Також, 
ОСОБА_2 не є особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, а тому останній не має права на звернення із заявою про скасування судового наказу від 08 липня 2021 року, в зв`язку із чим його заява та клопотання про поновлення пропущеного строку не можуть бути предметом розгляду судом і підлягають поверненню.
Щодо заявлених вимог ОСОБА_1 .
Частиною третьою статті 167 ЦПК України передбачено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом. 
ОСОБА_1 є боржником у даному наказному провадженні, а тому має право на звернення із заявою про скасування судового наказу. Однак, така заява повинна бути подана нею у строк, визначений частиною першою 
статті 170 ЦПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів.
Відповідно до статті 169 ЦПК України (у редакції, чинній на момент видачі судового наказу) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі-боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику-юридичній особі чи фізичній особі-підприємцю - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Частиною шостою статті 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Вимоги до заяви про скасування судового наказу визначені 
частинами другою-п`ятою статті 170 ЦПК України.
Так, зокрема, пунктом 3 частини п`ятої статті 170 ЦПК України передбачено, що до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
У частині шостій статті 170 ЦПК України зазначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Суди встановили, що 22 липня 2021 року копія судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року разом із доданими до нього документами направлена на адресу ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ) та отримана заявницею 19 серпня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду.
Із заявою про скасування судового наказу, до якого додано клопотання про поновлення строку, ОСОБА_1 звернулася лише 22 березня 2023 року, тобто майже через два роки після отримання копії судового наказу.
Як на підставу для поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 послалася на те, що копію судового наказу вона отримала лише 16 березня 2023 року від власника нежилої квартири 
АДРЕСА_3 , який в поштовій скриньці виявив та передав їй лист із Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, в якому знаходилась копія судового наказу від 08 липня 2021 року.
Відмовляючи ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення із заявою та повертаючи заяву про скасування судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2021 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що 
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу поза встановленими ЦПК України строками. Разом з тим, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для поновлення пропущеного строку, не підтверджені належними та допустимим доказами, а також спростовуються матеріалами справи.
Схожі висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 13 січня 2020 року 
у справі № 2-н-138/2010 (провадження № 61-21ск19) та від 07 серпня 
2023 року у справі № 464/3353/22 (провадження № 61-11076ск23).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги щодо обізнаності заявниці про судовий наказ та його отримання у серпні 2021 року аналогічні доводам апеляційної скарги, були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують.
Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, 
а тому підстав для скасування ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року у справі 
№ 683/1719/21 немає.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 червня 
2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу у справі № 683/1719/21, виданого Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області від 08 липня 2021 року, за заявою Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про стягнення у солідарному порядку заборгованості за оплату комунальних послуг з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк