ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа №: 645/2309/23 Головуючий 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Провадження №: 33/818/1204/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       15 листопада 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленку В.В., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , без участі його захисника – Зеленькова О.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобам строком на п`ять років, без вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2023 о 13:22 год., ОСОБА_1 , будучи позбавленим такого права відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2022 та будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності відповідно до Постанови інспектора УПП В Харківській області серії ЕАР №6359825 від 02.01.2023, повторно протягом року керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Амосова, біля буд. 38 у м. Харкові, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України.
В судові засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`являлись, надсилаючи до суду клопотання про відкладення розгляду. Суд першої інстанції вирішив, що неодноразові неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника є зловживанням процесуальними правами, та розглянув справу за їхньої відсутності.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 078750 від 23.05.2023 року, постановою інспектора УПП в Харківській області Ловушкіної Г.І. від 02.01.2023 (серії ЕАР№6359825) за ч.4 ст. 126 КУпАП, постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 02.12.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
Таким чином, суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, про скасування постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 08 2023 року у справі про адміністративне правопорушення №645/2309/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року є безпідставною, необ`єктивною, необґрунтованою, шаблонною та несправедливою, а також не відповідає фактичним обставинам справи. 
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, а докази які спростували б цей факт у матеріалах справи відсутні.
Крім того, вказує на те, що відеозаписи не дають можливості прослухати весь діалог ОСОБА_1 з працівниками поліції, оскільки відеозапис є перервним та неповним.
Просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду від 21.08.2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження 
В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник не з`явились. Були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції шляхом направлення SMS – повідомлень.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника правопорушника, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.1а ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, а саме - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. 

Судовим розглядом встановлено, що 23.05.2023 о 13:22 год., ОСОБА_1 , будучи позбавленим такого права відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2022 та будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності відповідно до Постанови інспектора УПП В Харківській області серії ЕАР №6359825 від 02.01.2023, повторно протягом року керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Амосова, біля буд. 38 у м. Харкові, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України.
Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 078750 від 23.05.2023 року. (а.с.1)
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:
-довідкою про те, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 03.02.2000. (а.с.2)
-відеозаписом з місця події, долученим до матеріалів справи. (а.с. 3)
-довідкою про повторність, відповідно до якої 02.01.2023 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.4 ст.126 КУпАП. (а.с.5)
-копією постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. (а.с. 6-8)
-рапортом інспектора поліції (а.с.10)

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
Як вбачається з відеозапису з відеореєстратора та нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 покинув транспортний після його зупинки працівниками поліції саме з водійського місця. Крім того, подальша розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції дає змогу зробити висновок, що він сприймав ситуацію саме як водій. 
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення був підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про його згоду із порушенням ним вимоги п. 2.1а ПДР України. ОСОБА_1 надав письмові пояснення, у яких зазначив, що «був вимушений керувати транспортним засобом, оскільки це його єдине джерело доходу».
Отже, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Інспектором поліції у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було зазначено, що останній керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом.
З чого слідує, що працівник поліції, виявивши порушення п. 2.1а ПДР України законно та обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог законодавства з боку інспектора поліції. 
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1  свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення захисника правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання захисника правопорушника про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.
Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило