ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8911/23 Справа № 227/1280/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Любчик В.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 227/1280/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 , 
відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,  апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 ,  від імені та в інтересах якої діє адвокат Базюкевич Євген Вікторович,  на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2023 року, яке ухвалене суддею Любчик В.М. у місті Добропіллі Донецької області та повне судове рішення складено 15 серпня 2023 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно.
В обґрунтування позову зазначила, що вона майже 11 років, з 30.04.2011 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . 
Прийнявши рішення про спільне проживання, вони стали проживати у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 
За час спільного проживання у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась донька ОСОБА_4 . 
За час проживання нею було змінено прізвище з “ ОСОБА_5 ” на “ ОСОБА_6 ”. 
З 2017 року ОСОБА_3 був призваний до лав Збройних Сил України. У зв`язку із тим, що місце служби ОСОБА_3 було м. Дніпро, вона та донька вирішили також переїхати у м. Дніпро. 07 грудня 2017 року чоловік знайшов квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та уклав договір її оренди з ОСОБА_7 . У вересні 2018 року донька ОСОБА_8 зарахована до першого класу КЗО “Середня загальноосвітня школа №6” ДМР, на теперішній час навчається в КЗО “Середня загльноосвітня школа №15” ДМР. 27 грудня 2018 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження служби в Збройних Силах України. Місце служби його періодично змінювалось. Крім того, ОСОБА_3 відповідно до довідки від 31.01.2019 був зареєстрований у АДРЕСА_3 . У 2019 році вона з ОСОБА_3 та донькою переїхали в іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . У 2020 році ними була придбана квартира у АДРЕСА_5 , в яку заселилися 25.06.2020, де на тепер проживають із донькою. У зв`язку із періодичною зміною ОСОБА_3 місця служби, ними мінялося місце проживання. Постійна зміна місця проживання та винаймання житла була обумовлена зміною місця служби ОСОБА_3 та бажанням бути поряд один з одним. Разом із тим, основним місцем проживання була квартира у м. Добропілля. У 2021 році ОСОБА_3 проходив службу у м. Сєвєродонецьк, м. Волноваха. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув під час бою проти збройних сил РФ в с. Валер`янівка Донецької області, про що її повідомив Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та підтверджується свідоцтвом про смерть №13 від 29.03.2022 року. 
Крім того, позивачка зазначила, що коли ОСОБА_3 проходив службу в Донецькій області, то вони з донькою проживали у м. Добропілля, щоб частіше бачитись з ОСОБА_9 . Між нею та ОСОБА_3 під час спільного проживання склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки. За період спільного проживання вони зробили ремонт в квартирі у м. Добропілля Донецької області, спільно придбали речі: телевізор, пральну машину, пилосос, ноутбук, меблі, побутову техніку та інше. Виховували доньку ОСОБА_8 разом, разом всі відпочивали, святкували свята та дні народження. Як позивачка, так і ОСОБА_3 упродовж спільного проживання у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Також, у 2012 році нею спільно з ОСОБА_3 за кошти сімейного бюджету було придбано автомобіль Nissan Qashqai, 2011 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . На даному автомобілі вона та ОСОБА_3 відвозили доньку до школи, пересувались по місту та за його межами, їздили на відпочинок, у місто Добропілля, де проживали, таким чином використовували для сімейних потреб. Тому, вказане майно є спільним. Разом із тим, право власності на автомобіль було зареєстровано на ОСОБА_3 . Наразі приватним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , у якій відповідачка, мати померлого, є спадкоємицею. Тому, виникла необхідність у розподілі спільно набутого майна через невизнання права позивачки на майно спадкоємицею.
Посилаючись на викладене, просила суд: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 30 квітня 2011 року по 27 лютого 2022 року та визнати сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 все набуте ними до ухвалення судом рішення у цій справі спільне майно, в тому числі автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2011 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , визначивши частку ОСОБА_1 у власності автомобіля у розмірі 1/2 та визнати право власності на вказану частку автомобіля. 
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30 квітня 2011 року по 27 лютого 2022 року.
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 автомобіль Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобілю Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2917 гривень 40 копійок.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 ,  від імені та в інтересах якої діє адвокат Базюкевич Є.В.,  просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з?ясування обставин справи та невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано докази у справі, які підтверджують факт реєстрації та проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 30 квітня 2011 року та пізніше, за різними адресами. Зокрема, ОСОБА_10 проживав разом із батьками, а після народження дитини, брав участь у витратах на її утримання, однак однією сім?єю із позивачкою не проживав та спільного господарства з нею не вів.
Покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та довідка ПП “Добропільської ремонтно-експлуатаційної служби “Південний” є неналежними та недопустимими доказами. Так, довідка не містить відомостей про період проживання та містить загальну фраху про проживання ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_14 , тоді як остання до 2014 року мала прізвище « ОСОБА_5 », а тому довідка не може стосуватися періоду, до 14.01.2014 року. При цьому, особа, яка підписала довідку – технік-оглядач, не була допитана у якості свідка, а у рядку щодо підпису директора ОСОБА_15 стоїть позначка «/», що свідчить про те що ця довідка підписана невідомо ким. До того ж, останній був прзначений на посаду 02.12.2013, а тому не володіє інформацією про події до цієї дати.
Свідок ОСОБА_16 , не була належним чином приведена до присяги, адже суд запропонував їй повторити неповний текст присяги, який не відповідає ч. 5 ст. 230 ЦПК України. Вказаний свідок не пам?ятає період вагітності позивачки, стверджувала про 2011 рік, але не змогла згадати пору року, та повідомила, що у квартирі зберігаються речі ОСОБА_17 , що додатково свідчить про відсутність спільних речей у квартирі та, відповідно, факту спільного проживання.
Свідок ОСОБА_18 так само не була належним чином приведена до присяги, повторювала про 2011 рік, але так само не знає пору року, а також повідомила суду дані, які вона не може знати – що ОСОБА_9 завжди ночував у квартирі, що є сумнівним, адже вона не жила в одній квартирі і не контролювала такі інтимні подробиці.
Також, вважає неналежними й покази свідка ОСОБА_19 , яка помилилася навіть щодо дати свого народження та давала пояснення щодо 2020 року, які не мають впливу на події 2011 року.
Вважає, що Договори оренди квартир у місті Дніпрі є нікчемними, оскільки не мстять підпису ОСОБА_3 та взагалі не містять інформації про осіб, які спільно з ним проживають.
Характеристики з навчальних закладів, на переконання відповідачки, теж є неналежними доказами, оскільки містять інформацію, яку школа не може знати та містять однакові фрази, що свідчить про їх складання однією особою.
Висновки суду першої інстанції щодо того, що позивачка та ОСОБА_3 були працевлаштовані та отримували заробітку плату не свідчать про їх спільне проживання та ведення спільного господарства.
Надані суду фотографії теж не підтверджують факт спільного проживання, а піклування батька про дитину, як і наявність у них спільних фотографій, є загальноприйнятним та не підтверджує факт його проживання з матір?ю дитини.
Також, звертає увагу суду на ту обставину, що після заведення спадкової справи, нотаріус зробив запити щодо відкритих рахунків спадкодавця до п?яти різних банків, що свідчить про те, що позивачка ОСОБА_1 навіть не мала уявлення в якому банку були у ОСОБА_9 відкриті рахунки.
Щодо спірного автомобіля зазначає, що він придбаний за особисті кошти її сина, отримані ним після продажу іншого автомобіля, та на кошти, які відповідачка йому надала, адже 30 жовтня 2011 року вона отримала за місцем роботи фінансову допомогу у розмірі 39 500.00 грн., що становить 5 000 доларів США, тобто половину від вартості автомобіля.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що позивачка навіть не орієнтується у даті придбання автомобіля, та на аркуші 6 позову зазначає, що автомобіль придбано ними у 2012 році, тоді як насправді автомобіль придбано у листопаді 2011 року.
Відзив на апеляційну скаргу на подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Базюкевича Є.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Жура Н.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_20 , який розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2009 року.
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , місце проживання ОСОБА_1 з 02.07.2002 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , що встановлено з довідки №1203-5000980861 від 12.04.2022.
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , у позивачки та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_8 , актовий запис №178 від 26 червня 2012 року.
14.01.2014 року позивачкою змінено прізвище з “ ОСОБА_5 ” на дівоче “ ОСОБА_6 ”, що встановлено з свідоцтва НОМЕР_5 .
З копії довідки директора ПП “Добропільської ремонтно-експлуатаційної служби “Південний” від 16 березня 2022 року, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 мешкав спільно з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Данний факт підтвердили сусіди ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Допитані в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду пояснили, що вони є сусідами позивачки, мешкають в одному будинку по АДРЕСА_6 . Разом із позивачкою, приблизно з 2011 року, точну дату не пам`ятають, у квартирі АДРЕСА_7 вказаного будинку, ОСОБА_23 проживала сім`єю із чоловіком. У них народилась донька ОСОБА_8 .
ОСОБА_3 з 19.06.2017 року перебував на службі у Збройних Силах України, відповідно до копії картки військового обліку ВЧ НОМЕР_6 , контракту про проходження ОСОБА_3 військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 27.12.2018 року, витягів з наказів №79 від 16.04.2019, № 15 від 25.01.2021, № 27 від 27.01.2021. ОСОБА_3 проходив службу у АДРЕСА_8 .
ОСОБА_3 07.12.2017 року та 24.09.2019 року укладалися договори оренди квартир у АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 .
Відповідно до копій довідок про реєстрацію місця проживання № 02.3-24/1458 від 31.01.2019, № 5890 від 19.04.2019 місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .
З копії характеристики на дитину ОСОБА_4 КЗО “Середня загальноосвітня школа №6” Дніпровської міської ради №424 від 27.07.2022 встановлено, що ОСОБА_8 навчалась у школі з першого по третій класи у 2018-2021 роках. Під час навчання проживала з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_9 .
З копії характеристики на дитину ОСОБА_4 КЗО “Середня загальноосвітня школа №15” Дніпровської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 навчається у закладі з 4 класу. Дитина виховувалася у повній сім`ї.
Допитана в якості свідка ОСОБА_19 суду пояснила, що вона проживає у АДРЕСА_10 . Вона познайомилась із позивачкою, коли остання з чоловіком ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_8 влітку 2020 року почали проживати у квартирі АДРЕСА_11 . Вони постійно проживали разом, робили ремонт в квартирі.
ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 під час бою за селом Валер`янівка Донецької області проти збройних сил російської федерації, що встановлено з копії повідомлення №13 від 29 березня 2022 року начальника першого відділу Покровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Волноваха Донецької області.
На копіях фотознімків, зроблених у 2018-2021 роках, під час відпочинку, зображені позивачка з донькою та ОСОБА_3 .
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 14.02.2012 вбачається, що право власності на автомобіль Nissan Qashqai, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_3 .
З листа регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Донецькій області №31/5-542в/с від 06 лютого 2023 року, встановлено що відповідно до обліків Єдиного державного реєстру транспортних засобів на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 були зареєстровані:
- транспортний засіб марки “AUDI” моделі А4, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_9 , в період з 03.10.2009 по 11.10.2012;
- транспортний засіб марки “Nissan”, моделі “Qashqai”, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований з 23.11.2011 року.
Із копії спадкової справи №25/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , відкритої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. встановлено, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка, ОСОБА_24 - батько померлого, ОСОБА_2 - мати померлого. Крім того, спадкоємцем є також малолітня донька померлого - ОСОБА_4 , 2012 р.н.
Відповідно до довідок №1/484 від 14.03.2023, №33 від 03.03.23 ТОВ “ДТЕК Добропіллявугілля” сукупний заробіток ОСОБА_3 за період з січня по жовтень 2011 року, без вирахування обов`язкових платежів, склав 59343,91 грн. та листопад 2011 року - лютий 2012 року - 25375, 90 грн.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2011 по 4 квартал 2012 року, встановлено, що сукупний дохід ОСОБА_1 за період з 2 по 4 квартал 2011 року, без утримання податків, склав 37372, 15 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного проживання позивачки разом зі ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджено матеріалами справи та показаннями свідків, а тому придбане у період спільного проживання майно - автомобіль Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спільною сумісною власністю та за позивачкою слід визнати право власності на частину цього майна.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.  
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі   статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
У даній справі, позивачкою ОСОБА_1 завлено вимоги щодо встановлення факту її проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Волноваха Донецької області, та визнання автомобіля Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за померлим ОСОБА_3 , спільною сумісною власністю, із визнанням за позивачкою права власності на частину цього майна.
Разом з тим, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
Із копії спадкової справи №25/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , відкритої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. встановлено, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_24 - батько померлого, ОСОБА_2 - мати померлого. Крім того, спадкоємцем є також малолітня донька померлого - ОСОБА_4 , 2012 р.н.
Отже, ОСОБА_24 - батько померлого, ОСОБА_2 - мати померлого та малолітня донька померлого - ОСОБА_4 , 2012 року народження, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 та мають право на частку у спадщині, що відкрилася після його смерті, та прийняття судом рішення про визнання транспортного засобу спільним сумісним майном позивачки ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 впливає на розмір спадкової маси, тобто безпосередньо впливає на їх майнові права.
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_24 помер та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входить майно, набуте ним у порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_3 .
Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 , звернувшись до суду з даним позовом, не зазначила у якості співвідповідачів спадкоємців ОСОБА_24 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , на майнові права яких впливає ухвалення рішення суду про визнання автомобіля, право власності на який було за життя зареєстроване за ОСОБА_3 , спільним сумісним майном з позивачкою ОСОБА_1 .
Також, необхідно зазначити, що ухваленя рішення у даному спорі впливає й на обсяг майнових прав малолітньої дитини - ОСОБА_4 , 2012 року народження, оскільки зменшується розмір спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 , а тому участь у справі Органу опіки та піклування є обов?язковою, для захисту майнових прав та інтересів малолітньої дитини.
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач – це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові.
Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.
У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів, відповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача, у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин, суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 серпня
2021 року у справі № 677/1893/18.
Таким чином у справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, з урахуванням установлених обставин щодо наявності спадкоємців після смерті  ОСОБА_24 , а також пред`явлення позивачем вимог, що стосуються транспортного засобу, який є предметом спадкування, може вплинути на розмір часток всіх спадкоємців у спадщині, що може свідчити про наявність спору між позивачкою та спадкоємцями померлого ОСОБА_24 щодо обсягу спадкового майна та розміру їх часток у спадщині.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка пред`явила позов без залучення всіх обов`язкових відповідачів, що є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.
Позивачка не позбавлена права на звернення до суду з вимогами до належних відповідачів.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у цивільній справі № 203/4195/20.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 4 419,14 грн. (т. 2 а.с. 144).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну відповідачки ОСОБА_2 ,  від імені та в інтересах якої діє адвокат Базюкевич Євген Вікторович, - задовольнити.
Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2023 року– скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 4 419 (чотири тисячі чотириста дев?ятнадцять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: