ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9677/23 Справа № 211/3780/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3780/23 за позовом  ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Сарат Н.О., –

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу з позовом до Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.05.2023 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 ПП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю. було винесено постанову ЕАС №6934312 від 04.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за порушення п.12.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
10 травня 2023 року за результатами проведеної перевірки, відповідно до п.3 ст.293 КУпАП, постанову серії ЕАС №6934312 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасовано, а справу закрито.
Рішенням №к-551/41/19/1/01-2023 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши матеріали службової перевірки, проведеної за фактом звернення ОСОБА_1 , постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року скасовано, а справу закрито.
Неправомірні дії відповідача вплинули на процес його діяльності, стан здоров`я, та спричинили моральні страждання. Так як він постійно перебував у роздратованому стані, майже не спав. Моральну шкоду він оцінює в 15000 грн., яку просить стягнути з Державного бюджету України, завдану незаконними діями інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю. та матеріальну шкоду, яка виразилась в придбанні палива для прибуття до ППП м.Кривий Ріг, пенсійного фонду та до Центру безоплатної правової допомоги. В підтвердження надано чеки на купівлю палива в сумі 2042,50 грн., яку також просить стягнути на свою користь.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року позовні вимоги позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік Олександра Юрійовича, у розмірі 5000 гривень 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що заявлений в позовній заяві розмір моральної шкоди в 15 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Судом першої інстанції не враховано усіх обставин, які впливають на визначення розміру компенсації моральної шкоди.
Крім того, судом безпідставно відмовлено у відшкодуванні матеріальної шкоди. Не взято до уваги, надані позивачем докази на підтвердження витрат на дорогу та супутні витрати, а саме: розгляд подання скарг, та інших документів.

В апеляційній скарзі Полк патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів протиправності дій інспектора під час винесення постанови ЕАС №6934312 від 04.05.2023. Виправлення посадовими особами ППП у м.Кривий Ріг самостійно допущеного порушення становить достатню сатисфакцію в частині відшкодування шкоди позивачу, за допущені службовими особами помилки при виконанні своїх обов`язків.
Крім того, неодноразове звернення з аналогічними позовами, свідчить про прагнення позивача до збагачення. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач Полк патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд повиненен виходити із засад розумності, справедливості, пропорційності та врахувати, що відповідач самостійно усунув допущені ним порушення. Вважають, що чергове звернення до суду є підставою для збагачення позивача за рахунок відповідача. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача від позивача ОСОБА_1 не надходив.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 17 042,50 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2023 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю. було винесено постанову ЕАС № 6934312 від 04.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за порушення п.12.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.11).
10 травня 2023 року за результатами проведеної перевірки, відповідно до п.3 ст.293 КУпАП, постанову серії ЕАС №6934312 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасовано, а справу закрито.
Рішенням №к-551/41/19/1/01-2023 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду матеріалів службової перевірки, проведеної за зверненням ОСОБА_1 , постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року скасовано, а справу закрито (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, рішенням командира ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення передбачене п.3 ст.293 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАС № 6934312 про накладення відносно ОСОБА_2 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасовано, а справу закрито, у зв`язку з чим наявні підстави для відшкодування заданої позивачу моральної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що судом відмовлено в їх задоволенні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і виходить з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в статті 56 Конституції України, статтях 1173-1176 ЦК України та Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
На переконання суду дана обставина не спростовує того, що в даному випадку наявні правові підстави для відповідальності, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через порушення процедури розгляду справи, свідчить про незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесені особою витрати на погашення штрафу.
Вказані правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, провадження № 61-19000сво18, Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.

Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ПП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дудніка О.Ю., під час зупинення та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне — за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого — спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки рішенням №к-551/41/19/1/01-2023 (по скарзі ОСОБА_1 на постанову по справі про адміністративне правопорушення) постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року скасовано, а справу закрито, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Державної Казначейської служби України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №69/1799/16-ц, Постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі №640/16169/17 а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20, провадження №61-2647св21.

Також колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який стягнуто на користь позивача. Судом першої інстанції враховано, що позивач був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, неодноразово звертатися до патрульної поліції, здійснювати певні дії щодо захисту своїх прав, наведені обставини спричинили позивачу душевні страждання, хвилювання, незручності та викликали необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Також судом, при визначенні розміру морального відшкодування, враховано роз`яснення п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне — за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого — спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів приходить до висновку про врахування судом першої інстанції при визначені розміру матеріальної компенсації моральних страждань позивача наведених вище вимог закону та роз`яснень Верховного Суду в сукупності з фактичними обставинами справи, встановленими в суді. Тому доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими і такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки висновків суду.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту про те, що позивачем не надано доказів протиправності дій інспектора під час винесення постанови ЕАС №6934312 від 04.05.2023 та підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки це суперечить матеріалам справи, де міститься копія рішення №к-551/41/19/1/01-2023, що не скасована у встановленому законом порядку, яким доведено факт незаконності притягнення позивача до адмінвідповідальності – скасування постанови про притягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення саме через порушення посадовою особою порядку розгляду справи, що свідчить про наявність підстав для відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту, що виправлення посадовими особами ППП у м.Кривий Ріг самостійно допущеного порушення становить достатню сатисфакцію в частині відшкодування шкоди позивачу, не заслуговують на увагу, оскільки в суді встановлено, що обґрунтування позивачем заподіяння йому моральної шкоди через те, що він був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, знайшли своє підтвердження. Даний довід апеляційної скарги відповідача зводиться до переоцінки доказів по справі.

Отже суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 2042,50 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних та допустимих доказів понесеного позивачем збитку передбаченого ст.22 ЦК України. Доводи апеляційної скарги позивача щодо понесення ним витрат на паливо є необґрунтованими, оскільки з наданих ним до суду доказів не можливо встановити чи пов`язані ці витрати з поїздками позивача саме задля відновлення своїх прав (хто і яке авто заправляв, на яку відстань були переміщення).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційні скарги сторін підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: