ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8075/23 Справа № 207/3587/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину (суддя першої інстанції Погребняк Т.Ю.),-

В С Т А Н О В И В:

       У грудні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
       В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 01 червня 2019 року вона вступила в шлюб з відповідачем, ОСОБА_1 , який вони зареєстрували у Заводському районному у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 138 від 01.06.2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки з відповідачем народилася донька - ОСОБА_3 , про що Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) було зроблено відповідний актовий запис № 192 від 29.09.2020 року.
Однак, шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і 21 червня 2022 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб було розірвано.
Після розірвання шлюбу дитина - ОСОБА_3 залишилася проживати та виховуватись з матір`ю, тобто позивачкою, батько ж добровільної фінансової допомоги не надавав та не надає. Донька, в силу свого маленького віку постійно хворіє, страждає на алергічні захворювання, потребує особливого догляду. Позивачка, з метою лікування дитини, вимушена постійно відвідувати різних лікарів, спеціалістів, купувати ліки, медикаменти, проходити спеціальні медичні обстеження, перебувати із дитиною на стаціонарному лікуванні і все це потребує значних матеріальних витрат. Окрім одягу та продуктів харчування, які необхідні дитині та являються аліментними зобов`язаннями батьків, позивачка вимушена щомісячно нести додаткові витрати на дитину, які пов`язані із хворобами дитини та передбачають витрати на медичні препарати, ліки, обстеження, спеціальні аналізи, які необхідні дитині, та являються для неї життєво важливими, та призначаються за направленнями лікарів. Через досить маленький вік доньки, позивачка постійно знаходиться поруч із дитиною, та не має додаткових заробітків, а відповідач добровільної фінансової допомоги не надає, участі у додаткових витратах не приймає.
Так, починаючи із лютого місяця 2022 року, коли відповідач перестав цікавитись життям і здоров`ям доньки, дитина постійно хворіла, мала діагноз: ОСОБА_4 , у зв`язку із чим лікарем було призначено спеціальну дієту гіпоалергенну та ряд медичних препаратів, які купувалися виключно позивачкою, на загальну суму 7001 грн. 56 коп.
В березні 2022 року дитина також мала відповідний діагноз, який передбачає спеціальне лікування, здачу відповідних аналізів, які понесла позивачка на загальну суму в розмірі 5457 грн. 22 коп.
У квітні 2022 року позивачка, продовжуючи підтримувати здоров`я дитини спеціальними дієтами та доглядом, витратила близько 6265 грн. 70 коп. додаткових витрат на дитину.
У травні 2022 року позивачкою було витрачено на дитину у якості додаткових витрат приблизно 3178 грн. 29 коп.
В червні та липні 2022 року позивачка разом із дитиною перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: інша бактеріальна кишкова інфекція, у зв`язку з чим позивачкою було витрачено близько 10920 грн. 12 коп. за червень місяць та 4098 грн. 51 коп. за липень місяць 2022 року.
В серпні 2022 року дитина хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію, у зв`язку із чим позивач понесла додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 2245 грн. 50 коп.
У вересні 2022 року позивачка вимушена була придбавати ліки для нормалізації травлення дитини, за рецептом та по призначенню лікаря на загальну суму 2393,00 грн.
В жовтні 2022 року маленька донечка знову хворіла та мала діагноз: Гострий гастроентерит, у зв`язку із чим позивачкою було витрачено 2014 грн. 45 коп. додаткових коштів.
У листопаді 2022 року через специфічний діагноз дитини за направленням лікаря позивачка вимушена була нести додаткові витрати, пов`язані із проходженням спеціальних досліджень, всього додаткові витрати на дитину склали 2800,00 грн. 
Таким чином, через постійні хвороби маленької дитини, яка потребує особливого догляду та лікування, позивачкою, починаючи з лютого місяця 2022 року по листопад місяць 2022 року включно, було сплачено додаткових витрат на дитину на загальну суму 46374 грн. 36 коп. Оскільки відповідач жодним чином участі у додаткових витратах на дитину не приймав, то позивач вважає можливим стягнути із нього 1/2 частину від вже фактично понесених нею додаткових витрат.
Крім того, діагноз дитини передбачає, що і в майбутньому позивачка, з метою недопущення розвитку хвороби буде вимушена нести додаткові витрати на дитину, які мають сталий, хронічних характер, та пов`язані із розвитком дитини, необхідністю особливого догляду та спеціального харчування, яке являється дороговартісним.
Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком і має можливість допомагати своїй постійно хворіючій доньці, оскільки дитина через свій досить маленький вік є безпорадною та такою, що постійно потребує додаткового догляду.
       На підставі наведеного позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 23187,18 грн., як вже фактично понесені позивачкою; стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.
       Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення додаткових витрат на дитину, - задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 6682 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати у зв`язку із хворобою на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісяця.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 8500 грн. 00 коп.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з?ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріально права.
Апелянт посилається на те, що рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.06.2022 року по цивільній справі № 207/34/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2500,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 10 січня 2022 року, і до повноліття дитини.
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.08.2022 року по цивільній справі № 207/36/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 2500,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 10 січня 2022 року, і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку.
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було перераховано аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 за період з 10.01.2022 року по 10.02.2023 року, в розмірі 32500,00 грн., та аліменти на утримання ОСОБА_2 до досягнення доньки ОСОБА_6 трьохрічного віку, за період з 10.01.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 32500,00 грн.
Зазначає суду про те, що він продовжую сплачувати аліменти за судовими рішеннями та не має жодної копійки заборгованості за аліментами перед ОСОБА_2 , а тому ці гроші повинні йти саме на купівлю донці необхідних ліків, у випадку, якщо вона захворіла на такі захворювання як ОРВІ або на кишкове захворювання, які мають тимчасовий характер.
Апелянтом зазначено, що вимога позову про надання додаткових витрат на доньку до досягненню нею повноліття, взагалі не підлягає задоволенню, адже ОСОБА_2 не надала доказів наявності особливих обставин, які можуть бути зумовлені негативними фактами (хворобами).
Більш того, суд в резолютивній частині рішення навіть ім?я доньки не зазначив, та вказав невірну дату народження дитини. 
Стверджує, що в даному випадку його донька ОСОБА_6 не має важких хронічних захворювань, які потрібно постійно лікувати, та доказів цього позивач суду не надала. А тому щомісячні додаткові витрати на лікування доньки недоведені.
Також, апелянт вказує на те, що позивачкою не надано суду належних доказів хвороби дитини у майбутньому, а саме - кожні 12 місяців у році, в т.ч. і до досягнення дитиною 18-ти років та в жодному медичному документі не вказано, що донька зобов`язана проходити курс лікування щомісяця та до досягнення нею повноліття.
Більш того, обов?язок утримувати дитину покладено на обох батьків в рівних частках, а не лише на одного батька, на що суд першої інстанції не звернув уваги. 
Апелянт посилається на те, що майновий та матеріальний стан ОСОБА_2 значно кращий ніж у нього. Так, ОСОБА_2 має у власності житловий будинок, також їй на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,0425 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на земельну ділянку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію їх обтяжень, індексний номер 378244447.
Також, ОСОБА_2 має у власності нежитлові приміщення, площею 42,0 кв.м. та 44 кв. м., які вона використовує для ведення підприємницькій діяльності та автомобіль марки Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску.
На даний час ОСОБА_5 займається продажем металопластикових вікон, підвіконня, дверей, міжкімнатних та вхідних дверей і ін.
Разом з тим, апелянт вказує, що проживаю зі своїми батьками в одній квартирі, рухомого та нерухомого майна у власності не має, працює на підприємстві, отримує лише заробітну плату, та сплачує аліменти на двох дітей та на колишню дружину.
Так, від попереднього шлюбу апелянт має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2018 року у справі №2-н/202/234/2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. 
Також, апелянт не згоден з рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 8500 грн. 00 коп.
Зазначає, що позовна заява необгрунтована, хронічна постійна хвороба дитини не доведена, а тому всі судові витрати повинні бути покладені на позивачку, яка звернулася до суду з безпідставним позовом. 
09 серпня 2023 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду..
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року було залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року, відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року знято з апеляційного розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року і направлено справу до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення описки у справі № 207/3587/22.
28.09.2023 року від представника позивачки ОСОБА_2 – адвоката Єсіпової К.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року без змін; стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. у зв`язку із апеляційним розглядом справи. 
30.10.2023 року справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду. 
Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі та копію апеляційної скарги позивачу у справі було надіслано засобами поштового зв`язку.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Зважаючи на те, що предметом позову є стягнення додаткових витрат на дитину, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.
Проте, вказаним вимогам рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року частково не відповідає. 
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції послався на те, що суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісяця.
Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від котрого мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року, справа № 207/979/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Судового наказу від 17 серпня 2018 року № 2-н/202/234/2018, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2018 року до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 74).
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.06.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10 січня 2022 року на користь матері ОСОБА_2 (а.с. 75 – 78).
Відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 , починаючи з 10 січня 2022 року до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку (а.с. 79 – 80).
За період з 10.01.2022 року по 10.02.2023 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було перераховано 32500,00 грн. – аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 та аліменти на утримання ОСОБА_2 до досягнення донькою ОСОБА_6 трьохрічного віку за період з 10.01.2022 року по 10.02.2023 року в розмірі 32500,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 72 – 73).
Згідно із частиною першою статті 185 СК України, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК,  розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20, провадження N 61-17663св21.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61 – 18145св20.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження  № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
У відзиві на позовну заяву мається розмір нарахованої заробітної плати відповідача ОСОБА_1 , яка складає: за серпень 2022 року – 13747,63 грн., за вересень 2022 року – 14301,82 грн., за жовтень 2022 року – 10528,37 грн., за листопад 2022 року – 9424,22 грн., за грудень 2022 року – 12362,09 грн., за січень 2023 року – 8027,82 грн. (а.с. 66).
Дніпровський апеляційний суд, враховуючи стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання якого відповідач сплачує аліменти, вважає, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500,00 грн. немає і в цій частині рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року підлягає скасуванню.
Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то Дніпровський апеляційний суд виходить з наступного.
Як вбачається із пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
     Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені частково, Дніпровський апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. 
       Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року скасувати в частині стягнення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у зв`язку із хворобою на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісяця, змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
В іншій частині рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська 

                                                                       О.В. Халаджи