Справа № 943/1915/23                                Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б. 
Провадження № 33/811/1771/23                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Межвінського Святослава Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Межвінського Святослава Дмитровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Буського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , 13 жовтня 2023 року, о 00 год. 16 хв., на вулиці Федоровича, 1, у місті Буську, Золочівського району, Львівської області керував транспортним засобом марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка вимова та хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, 13 жовтня 2023 року, о 01 год. 31 хв., на вулиці Папірня, 2, у місті Буськ, Золочівського району, Львівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвоката Межвінський С.Д., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, а провадження у справі закрити.
Зазначає, що працівник поліції незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення, позбавив ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, не надав можливості скористатися правовою допомогою, не ознайомив його з доказами.
Наголошує, що у патрульного поліцейського не було жодних законних підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 виконував функції водій, він категорично заперечував даний факт. Окрім того, матеріали справи не містять даних, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Що стосується іншого епізоду зазначає, що працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 на його особистому подвір`ї, також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не погоджувався з результатами газоаналізатора, однак працівниками поліції не доставлено його в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду зазначені різні номери приладів за допомогою яких здійснювалося тестування та різні номери тесті.
Звертає увагу, що жодних матеріалів не було складено у присутності ОСОБА_1 , відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є неповними та не відображають усіх обставин справи, у протоколі та матеріалах справи не зазначено за допомогою якою пристрою здійснювалася відео фіксація, на відео відсутній ЕЦП.
14 грудня 2023 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Межвінський С.Д. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Межвінського С.Д., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №338056 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 6 том 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка вимова та хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився;
- інформацією із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №652323 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 4 том 2), відповідно до якої ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, результат огляду 1,82 проміле;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2 том 1), з якого вбачається, що водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ»;
- рапортом працівника поліції (а.с. 1 том 1), з якого встановлено, що автомобіль «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропонованого йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого ОСОБА_1 відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №192012 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 5 том 1), відповідно до якої водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, дана постанова у встановленому законом порядку не оскаржена;
- роздруківкою із приладу «Драгер» (а.с. 3 том. 2), з якої встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено о 01 год. 39 хв., 13 жовтня 2023 року, результат 1,82 проміле;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2 том 2), з якого вбачається, що водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі Буська ЦРЛ;
- рапортом працівника поліції (а.с. 1 том 2), з якого встановлено, що автомобіль «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено у зв`язку із тим, що даний автомобіль рухався в темну пору доби із вимкненими фарами, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропонованого йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1,82 проміле, з результатом він не погодився, протк відмовився їхати в медичний заклад;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6 том 2), відповідно до якого у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), результат огляду 1, 82 проміле;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ№7928238 від 13 жовтня 2023 року (а.с. 7 том 2), відповідно до якої водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 19.1 а ПДР України, дана постанова у встановленому законом порядку не оскаржена;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу о 00 год. 20 хв., 13 жовтня 2023 року, опитування водія ОСОБА_1 , який намагався залишити транспортний засіб на місці зупинки, заперечував факт руху транспортним засобом, не надавав посвідчення особи працівникам поліції, надавав непослідовні пояснення, під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився, надано водієві для перегляд відеозапис моменту руху транспортного засобу, після чого ОСОБА_2 зазначив, що їхав купити «цигарки», просив його відпустити, працівниками поліції доставлено водія до райвідділу для встановлення особи, після чого складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлено його із протоколом про адміністративне правопорушення, надано можливість написати пояснення, відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. О 1 год. 33 хв., 13 жовтня 2023 року автомобіль «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який заїхав на подвір`я приватного будинку в гараж, зупинено працівниками поліції повтороно, зафіксовано як водій виходить з автомобіля, після чого працівниками поліції опитано водія, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано особі, яка притягується до адміністративної відповідальності пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надано на вибір трубочку, перевірено газоаналізатор. Водій ОСОБА_1 продув прилад «Драгер» носом, результат огляду 1,82 проміле, окрім того водієві роз`яснено, що він має право пройти огляд в медичному закладі, у медичний заклад їхати водій не виявив бажання, патрульними повідомлено водія, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено його з правами та обов`язками та протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Покликання апелянта на те, що дії працівників поліції були упередженими та незаконними, порушили його права, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266, 268 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735. 
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що працівниками поліції, було повідомлено водієві причину зупинки, зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, надано можливість ознайомити з відеозаписами, які підтверджують факт керування транспортним засобом, роз`яснено ОСОБА_1 , процедуру проведення огляду та ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, відсторонено його від керування транспортним засобом.
Аргументи апелянта, що у патрульного поліцейського не було жодних законних підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та у матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 виконував функції водія, апеляційний судом розцінюється критично.
Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», яким уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, в період дії комендантської години. Також до матеріалів справи долучено відеозапис, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Що стосуються, доводів адвоката, що матеріали справи не містять даних, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи на якому зафіксовано як водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та іншими матеріалами судової справи.
Твердження сторони захисту, що працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 на його особистому подвір`ї, то такі апеляційним судом розцінюються критично, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, водій не виконував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, заїхав на прибудинкову територію , та запаркував автомобіль «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у гаражі, після чого був затриманий працівниками поліції, для опитування та встановлення його анкетних даних.
Доводи сторони захисту, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не погоджувався з результатами газоаналізатора, однак працівниками поліції не було доставлено його в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим з рапорту ст. лейтенанта поліції Кусого О. (а.с. 1 том. 2) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2 том 2) встановлено, що водій відмовився проїхати в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта, що у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначені різні прилади за допомогою яких здійснювалося тестування та різні номери тестів, то такі апеляційним судом розцінюються критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах судової справи.
Аргументи сторони захисту, що матеріали справи не було виготовлено на місці зупинки та в присутності ОСОБА_1 , не береться до уваги апеляційним судом.
Згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що таке направлення вручається водієві.
Окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що всі документи працівниками поліції виготовлено на місці події та в присутності водія.
Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необґрунтованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2023 року.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Межвінського С.Д. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Буського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Межвінського Святослава Дмитровича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Партика І.В.