ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 598/2066/21
провадження № 61-5464св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Збаразька міська рада Тернопільського району Тернопільської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Костіва О. З., Парандюк Т. С.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Збаразької міської ради Тернопільського району Тернопільської області (далі - Збаразька міська рада), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:
 - визнати поновленим договір оренди землі від 17 листопада 2014 року № 93-СГ, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, щодо надання в користування земельної ділянки, площею 31,7921 га, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, із цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, та зареєстрований 31 грудня 2014 року за номером 18508807 у Збаразькому районному управлінні юстиції;
 - визнати укладеним між Збаразькою міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, з дати набрання рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області у даній справі законної сили договір оренди землі, зміст якого міститься у заяві про уточнення позовних вимог.
 
Позов мотивований тим, що 17 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області, як орендодавцем, та ним, як орендарем, укладено договір оренди землі № 93-СГ, відповідно до якого йому передано                               в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку, площею 31,7921 га, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, із цільовим призначенням - 01.02                    для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населеного пункту на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, строком на 7 років, тобто до 17 листопада 2021 року. 
У даний час орендодавець зазначеної земельної ділянки змінився з Головного управління Держземагенства у Тернопільській області на Збаразьку міську раду. 
23 вересня 2021 року він відповідно до норм чинного законодавства України, тобто більш як за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору оренди землі, листом-повідомленням повідомив Збаразьку міську раду, як належного на даний час орендодавця, про свій намір укласти договір оренди вказаної земельної ділянки на новий строк та додав проект договору оренди, а також надав копію нормативної оцінки земельної ділянки. 
Проте, за результатами його звернення щодо продовження договору оренди землі Збаразька міська рада Тернопільської області 18 жовтня 2021 року прийняла рішення № VIII/11/82, згідно з яким йому безпідставно відмовлено в укладанні                         на новий термін договору оренди на спірну земельну ділянку, а саму спірну земельну ділянку включено в перелік земельних ділянок, право оренди на яку буде виставлене на земельні торги у формі аукціону. 
ОСОБА_1 вважає, що Збаразька міська рада у порушення вимог частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по суті не розглянула його                   лист-повідомлення від 23 вересня 2021 року з проектом договору оренди землі та не заперечила проти укладення вказаного договору оренди на новий строк на запропонованих ним умовах.
Крім того, Збаразька міська рада навіть не намагалася узгодити з ним умови наступної оренди, на яких би вона бажала передати земельну ділянку у оренду. 
Також, ОСОБА_1 вважає, що Збаразька міська рада порушила терміни надання йому відповіді щодо узгодження умов договору та її відповідь є немотивованою, у зв`язку з чим неправомірними діями Збаразької міської ради порушено його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2022 року, ухваленим у складі судді Гудими І. В., позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано укладеним між Збаразькою міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, з дати набрання рішення суду в даній справі законної сили, додаткового договору (угоди) до договору оренди земельної ділянки               від 17 листопада 2014 року № 93-СГ, кадастровий номер земельної ділянки 6122484800:01:003:0330, площею 31,7921 га, з цільовим призначенням - 01.02                   для ведення фермерського господарства.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із Збаразької міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
 
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2022 року внесено виправлення у резолютивну частину рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2022 року, зазначено слова «договір оренди земельної ділянки» замість слів «додаткового договору (угоди) до договору оренди земельної ділянки від 17 листопада 2014 року № 93-СГ».
 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином виконував обов`язки за умовами договору оренди землі від 17 листопада 2014 року № 93-СГ, тому має переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк, ним виконано всі умови, передбачені частиною другою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме вчасно, тобто за 1 місяць до закінчення договору оренди спірної земельної ділянки повідомлено орендодавця про намір скористатися своїм переважним правом                    на укладення договору оренди землі на новий строк та надано проект договору оренди. 
Проте, відповідач в порушення вимог частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» не розглянув по суті лист-повідомлення позивача від 23 вересня 2021 року з проектом договору оренди земельної ділянки та не заперечив проти укладення вказаного договору оренди на новий строк на запропонованих ним умовах. 
Отже, оскільки відповідачем не було виконано вимог частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо надання відповіді позивачу на його пропозицію, як особи, яка має переважне право на укладення договору оренди землі, позивач в даному випадку набув права на укладення договору оренди землі на новий строк.
Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги твердження відповідача про те,                      що Збаразька міська рада Тернопільської області, як орендодавець, вправі при укладенні договору оренди сама обирати контрагента (орендаря), оскільки в даному випадку існують законодавчі обмеження щодо вільного вибору орендодавця, а саме стаття 33 Закону України «Про оренду землі», яка і передбачає переважне право орендаря, який належно виконував обов`язки за умовами договору, на укладення договору оренди землі на новий строк.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2023 року апеляційну скаргу Збаразької міської ради Тернопільського району Тернопільської області задоволено.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що додаткова угода до договору оренди землі укладається сторонами для вирішення питання щодо поновлення дії договору при наявності взаємної згоди для державної реєстрації речових прав сторін, а у спірних правовідносинах переважне право орендаря                        на укладення договору оренди землі припинилося у зв`язку з недосягненням між сторонами домовленості щодо істотних умов договору, оскільки Збаразька міська рада заперечувала проти поновлення договору оренди землі на умовах, запропонованих у проекті договору оренди землі від 23 вересня 2021 року, в якому змінено істотні умови договору, зокрема, розмір орендної плати, терміни її сплати та строк дії договору.
Таким чином, враховуючи те, що після закінчення строку дії договору оренди між орендарем і орендодавцем не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди на змінених умовах, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання договору оренди землі укладеним, оскільки орендодавець повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди.
Водночас, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди               не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що відповідь на його лист-пропозицію від 23 вересня 2021 року не була надана відповідачем вчасно, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказаний лист був розглянутий Збаразькою міською радою вчасно, а саме 18 жовтня 2021 року і відправлений поштою 25 жовтня 2021 року, тобто перший робочий день після вихідних.
Крім того, як встановлено судом у цій справі, ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку, призначену для ведення фермерського господарства. Після державної реєстрації договору оренди позивачем засновано фермерське господарство «Бобове» (далі - ФГ «Бобове»), яке зареєстроване як юридична особа.  ФГ «Бобове» набуло права та обов`язки землекористувача як юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності з правами та обов`язками, визначеними чинним законодавством України для суб`єктів господарювання і діяльність якого на момент звернення до суду 16 листопада 2021 року не припинилась, а позивач - фізична особа ОСОБА_1 не надав доказів про наявність саме у нього порушеного права, яке підлягає судовому захисту.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2023 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції невірно застосував вимоги частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин.
Також, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи                           не містять жодного доказу про заперечення орендодавця Збаразької міської ради щодо істотних умов договору. Крім того, рішення Збаразької міської ради                             про відмову ОСОБА_1 в укладені договору оренди землі та супровідний лист, направлений ОСОБА_1 , не містять мотивів відмови в укладенні договору оренди землі на новий строк.
 
Підставою касаційного оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2023 року заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 12-144гс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) та у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 904/3789/19.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У травні 2023 року Збаразька міська рада, від імені якої діє адвокат Свиріпа В. З., подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила,                                  що ОСОБА_1 до листа-повідомлення не було надано проєкт додаткової угоди, а надано лише проєкт договору оренди землі, викладений у новій редакції,                із змінами істотних умов цього договору в абсолютно іншій редакції, ніж редакція первинного договору оренди землі № 93-СГ. Отже, в цьому договорі предмет та об`єкт договору, орендна плата, умови повернення, права та обов`язки, прикінцеві положення, тощо є відмінними від первинних, що свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі». Тому Збаразька міська рада просила суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у складі колегії суддів:         Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
У травні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2023 року у зв`язку                   з перебуванням судді Гулька Б. І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
 
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада               2023 року) визначено склад колегії суддів: суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Лідовця Р. А.., Луспеника Д. Д.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
17 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір оренди землі № 93-СГ, відповідно до якого ОСОБА_1 передано в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку, площею 31,7921 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу), з цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, з кадастровим номером 6122484800:01:003:0330, яка розташована         за межами населеного пункту на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області. Даний договір укладено строком                     на 7 років та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 грудня 2014 року за № 8331395.
 
На даний час орендодавцем спірної земельної ділянки є Збаразька міська рада Тернопільського району Тернопільської області.
 
Листом-повідомленням від 23 вересня 2021 року, який Збаразька міська рада отримала 24 вересня 2021 року, ОСОБА_1 повідомив Збаразьку міську раду, як належного на даний час орендодавця, про намір укласти договір оренди земельної ділянки, площею 31,7921 га, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, із цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, на новий строк та додав проект договору оренди, а також надав копію нормативної оцінки цієї земельної ділянки. 
 
Також, на вимогу Збаразької міської ради, 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надіслав Збаразькій міській раді копію договору оренди землі від 17 листопада 2014 року № 93-СГ, інформаційну довідку від 07 жовтня 2021 року про реєстрацію договору оренди землі, копію паспорта громадянина України.
 
За результатами звернення ОСОБА_1 щодо укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк Збаразька міська рада 25 жовтня 2021 року надіслала на адресу ОСОБА_1 копію рішення Збаразької міської ради від 18 жовтня 2021 року № VIII/11/82, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено в укладанні на новий термін договору оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, а саму спірну земельну ділянку включено в перелік земельних ділянок, реалізація права оренди на яку буде виставлене на земельні торги у формі аукціону.
 
З витягу з протоколу № 22 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин, агропромислового комплексу та охорони природного середовища                    від 12 жовтня 2021 року встановлено, що орендна плата від орендаря ОСОБА_1 протягом 2014-2021 років не надходила. ФГ «Бобове» здійснювало виплату орендної плати неналежним чином: нерівними частинами та не до 30 числа місяця, наступного за звітом. 
 
Крім цього, Збаразька міська рада планує використати дану земельну ділянку на власний розсуд, а саме включити в перелік земельних ділянок, реалізація права оренди на яку буде виставлене на земельні торги у формі аукціону.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Метою звернення до суду ОСОБА_1 із вказаним позовом є захист його порушеного права користування (оренди) земельною ділянкою, наданою йому для ведення фермерського господарства строком на 7 років.
 
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив із того, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на порушення його прав як фізичної особи, не вказуючи про існування фермерського господарства та не зазначаючи останнє позивачем у справі.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
 
Згідно з частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.
 
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
 
Зі змісту статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
 
З комплексного аналізу вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору оренди земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
 
Схожі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження № 14-157цс18), від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (провадження 14-385цс19).
 
Крім того, із моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є                      не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що 17 листопада 2014 року за договором оренди між Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, останній отримав в строкове платне користування спірну земельну ділянку на строк 7 років для ведення фермерського господарства.
 
Після державної реєстрації договору оренди позивачем засновано ФГ «Бобове», яке зареєстроване як юридична особа, що підтверджується інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, набуло права та обов`язки землекористувача як юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності з правами та обов`язками, визначеними чинним законодавством України для суб`єктів господарювання і діяльність якого на момент звернення до суду 16 листопада 2021 року не припинилась.
 
Разом із тим, звертаючись до суду із вказаним позовом на захист права користування земельною ділянкою, переданої для ведення фермерського господарства, після заснування фермерського господарства, ОСОБА_1 вказував на порушення його прав як фізичної особи, не врахувавши, що з дня державної реєстрації фермерське господарство набуло прав та обов`язків землекористувача й, відповідно, стало суб`єктом спірних правовідносин, замінивши ОСОБА_1 як фізичну особу.
 
Крім того, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою,                                  що підлягає використанню виключно для здійснення підприємницької діяльності,                    а не для задоволення особистих потреб.
 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 728/1987/19 (провадження № 61-745св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 728/2046/19 (провадження № 61-661св21), від09 лютого 2022 року у справі № 728/2150/19 (провадження № 61-8946св20).
 
Колегія суддів Верховного Суду, враховуючи те, що діяльність ФГ «Бобове»                             не припинилась, погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач - фізична особа ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, не надав доказів про наявність у нього як фізичної особи порушеного права, яке підлягає судовому захисту.
 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги про невірне застосування судом апеляційної інстанції вимог частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин, з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина перша статті 6 Закону України «Про оренду землі»).
 
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
 
Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
 
Отже, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18)).
 
Водночас, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі») процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
 
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року у справі № 923/925/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 912/1138/19.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом-повідомленням від 23 вересня 2021 року, який Збаразька міська рада отримала 24 вересня 2021 року, ОСОБА_1 повідомив Збаразьку міську раду, як належного на даний час орендодавця, про намір укласти договір оренди земельної ділянки, площею 31,7921 га, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, із цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, на новий строк та додав проект договору оренди, а також надав копію нормативної оцінки цієї земельної ділянки. 
 
Також, на вимогу Збаразької міської ради, ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року надіслав Збаразькій міській раді копію договору оренди землі від 17 листопада 2014 року № 93-СГ, інформаційну довідку від 07 жовтня 2021 року про реєстрацію договору оренди землі, копію паспорта громадянина України.
 
За результатами звернення ОСОБА_1 щодо укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк Збаразька міська рада 25 жовтня 2021 року надіслала на адресу ОСОБА_1 копію рішення Збаразької міської ради від 18 жовтня 2021 року № VIII/11/82, згідно з яким ОСОБА_1 відмовлено в укладанні на новий термін договору оренди на земельну ділянку, кадастровий номер 6122484800:01:003:0330, а саму спірну земельну ділянку включено в перелік земельних ділянок, реалізація права оренди на яку буде виставлене на земельні торги у формі аукціону.
 
Отже, вказаний лист був розглянутий Збаразькою міською радою вчасно, зокрема 18 жовтня 2021 року і відправлений поштою 25 жовтня 2021 року, тобто перший робочий день після вихідних.
 
Крім того, у проекті договору оренди землі від 23 вересня 2021 року, який було надіслано ОСОБА_1 відповідачу змінено істотні умови договору, зокрема, розмір орендної плати, терміни її сплати та строк дії договору, що свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі».
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
 
Висновок суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечить висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в касаційній скарзі.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2023 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,     є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець
 
Д. Д. Луспеник