Справа № 2-1019/11
Провадження № 22-ц/801/2076/2023
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року	Справа № 2-1019/11	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Матківської М.В., Оніщука В.В., 
               за участю секретаря судового засідання Кахно О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №2-1019/11 за скаргою  ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_2 на дії головного та старшого державних виконавців Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тицькун Сніжани Валеріївни, ОСОБА_3 ,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року, яка постановлена суддею Гаврилюк Т.В. в Ямпільському районному суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 05 вересня 2023 року, 

в с т а н о в и в :

10 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії головного та старшого державних виконавців Відділу державної виконавчої служби у м. Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тицькун С. В. та Щербак О. І. з приводу винесення ними постанов про накладення на нього штрафів, мотивуючи її тим, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2011 року із ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку) заявника, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2011 року, і до досягнення дитиною повноліття. 
На примусовому виконанні у Відділі ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області з 18 січня 2012 року перебуває виконавчий лист № 2-1019/11, виданий Ямпільським районним судом Вінницької області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 . На свою заяву ОСОБА_1 24 березня 2023 року отримав відповідь № 10193/3, із якої дізнався, що у ході примусового виконання рішення через заборгованість зі сплати аліментів, яка сукупно перевищила суму відповідних платежів понад три роки, головним державним виконавцем Тицькун С. В. 08 вересня 2018 року на нього накладений штраф на користь стягувача у сумі 35191,49 грн, а 21 січня 2022 року за аналогічних обставин старшим державним виконавцем Щербак О. І. накладений штраф у розмірі 58178,20 грн. 
Постанови державних виконавців щодо накладення штрафів ОСОБА_1 не отримував, із ними не згідний, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству з відповідного питання, оскільки періоди нарахування заборгованості по аліментах передували набранню чинності частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і така обставина не може бути підставою для настання відповідальності для ОСОБА_1 . Не погоджуючись також і сумами нарахованої заборгованості, заявник просив поновити йому строк для подання скарги, визнати неправомірними і скасувати постанови у виконавчому провадженні № 30723505 від 08 вересня 2018 року, від 21 січня 2022 року про накладення на нього штрафів у сумах відповідно 35191,49 грн та 58178,20 грн.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанови державних виконавців про накладення штрафу у виконавчому провадженні №30723505. 
У задоволені скарги ОСОБА_1 на постанови державних виконавців про накладення штрафів – відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлену при не повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Просив скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року та постановити нову, якою задовольнити скаргу про скасування постанов державних виконавців про накладення штрафів.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова державного виконавця від 08 вересня 2018 року є незаконною, оскільки період нарахування заборгованості передував набранню чинності ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може бути підставою для настання відповідальності. Крім того, у постановах не вказано, яка саме була загальна сума заборгованості зі сплати аліментів на момент накладення штрафу, а також не вказано за який саме період вираховувалась така заборгованість. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, а відтак, на переконання колегії суддів і відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до наступного висновку.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2011 року із ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку) заявника, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2011 року, і до досягнення дитиною повноліття. 

На примусовому виконанні у Відділі ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області з 18 січня 2012 року перебуває виконавчий лист № 2-1019/11, виданий Ямпільським районним судом Вінницької області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 . 

Постановою головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області Тицькун Сніжани Валеріївни від 08 вересня 2018 року у виконавчому проваджені №30723505 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 35191,49 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербак Оксани Ігорівни від 21 січня 2022 року у виконавчому проваджені №30723505 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 58178,20 грн. 

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до абзаців третього та п`ятого частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон № 2475-VIII, яким статтю 71 Закону № 1404-VIIIдоповнено частиною чотирнадцятою, зокрема, такого змісту: «За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року, справа № 2610/27695/2012, провадження № 14-37цс21, зазначила, що не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акта щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія).

Законом № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VIII передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу, а тому є безпідставними доводи апеляційної скарги в тому, що державний виконавець не мав права застосовувати ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі №2-430/09 (провадження №61-12614св19).

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що постанови у виконавчому провадженні № 30723505 від 08 вересня 2018 року, від 21 січня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафів у сумах відповідно 35191,49 грн та 58178,20 грн, є незаконними та підлягають скасуванню.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначено статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Вказане відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 521/10385/22 (провадження № 61-1168св23).

В оскаржуваних постановах від 08 вересня 2018 року та від 21 січня 2022 року відсутні відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що не відповідає вимогам пункту 7 розділу І Інструкція № 512/5.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.12 – 13) вбачається, що станом на вересень 2018 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 33814,44 грн, а станом на січень 2022 року складає в розмірі 51607,21 грн.

Зважаючи на те, що в постанові від 08 вересня 2018 року штраф визначений у розмірі 35191,49 грн, що є вищим ніж 50% від суми заборгованості по сплаті аліментів станом на вересень 2018 року в розмірі 33814,44 грн, а також і в постанові від 21 січня 2021 року штраф визначений у розмірі 58178,20 грн, що є вищим ніж 50% від суми заборгованості по сплаті аліментів станом на січень 2022 року в розмірі 51607,21 грн, то такі розміри штрафів є завищеними, що є підставою для визнання протиправними та скасування постанов державних виконавців про накладення штрафів.

Також апеляційний суд звертає увагу, що під час ухвалення старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербак О.І. постанови від 21 січня 2022 року у виконавчому проваджені №30723505 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 58178,20 грн, державний виконавець керувалася ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається Законом.

Як вже було встановлено судом під час ухвалення оскаржуваної постанови, державний виконавець керувався ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, стаття ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Згідно ч.2 вищенаведеної статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частина 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондується зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Так, згідно ч.1 ст. 75 наведеного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Проте, суд зазначає, що порядок стягнення аліментів та відповідальність боржника у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів передбачена ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно ч.14 ст.71 зазначеного Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Отже, під час ухвалення оскаржуваної постанови від 21 січня 2022 року про накладення штрафу, державний виконавець керувався статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», які не регулюють спірні правовідносини під час стягнення аліментів.

Таким чином, постанова від 21 січня 2022 року винесена, а дії щодо її ухвалення прийняті, не у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. ст. 448, 449 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що скаржником отримувались вчасно постанови державних виконавців про накладення штрафів на ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» саме до обов`язків державного виконавця відноситься направлення такої постанови сторонам виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, ухвала Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та вимоги ст. 376 ЦПК України, ухвала місцевого суду, як така, що постановлена на не повно з`ясованих обставинах справи з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням процесуальних норм, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 447 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Скаргу  ОСОБА_1 , за участі стягувача  ОСОБА_2 на дії головного та старшого державних виконавців Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тицькун Сніжани Валеріївни,  ОСОБА_3 – задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на постанови державних виконавців про накладення штрафів у виконавчому провадженні №30723505. 
Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області Тицькун Сніжани Валеріївни від 08 вересня 2018 року у виконавчому проваджені №30723505 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 35191,49 грн.
Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербак Оксани Ігорівни від 21 січня 2022 року у виконавчому проваджені №30723505 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 58178,20 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 листопада 2023 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Матківська М.В.

                                                               Оніщук В.В.