УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 466/6154/23
Провадження № 51-7190 ск 23
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -       ОСОБА_1 , 
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2023 року, 
в с т а н о в и в:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, внесеного до  Єдиного реєстру досудових розслідувань за №  12013150310000388 
від 23 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Кримінальне провадження №  12013150310000388 від 23 травня 2013 року за  ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, закрито у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2023 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року про закриття кримінального провадження №  12013150310000388 від 23 травня 2013  року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.  364 КК України залишено без змін, а апеляційну скаргу представника ФГ  « ОСОБА_4 » ОСОБА_4 - без задоволення.
ОСОБА_4 звернувся до  Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотивуючи свою скаргу, ОСОБА_4 вказує на те, що в судових рішеннях мало бути зазначено, які докази фермерським господарством були надані в заяві про вчинений злочин за вих. № 203 від 29 квітня 2013 року щодо події та вини посадових осіб Львівської ОДА та ТзОВ «Агронафтопродукт»; чи вказані в  доказах, наданих фермерським господарством, дані посадових осіб Львівської ОДА, ТзОВ «Агронафтопродукт», які підписували документи і вчиняли дії при реалізації дизпалива, яке було придбано в тому числі і за кошти фермерського господарства, у 2004 році; які докази, що знаходяться в  матеріалах кримінального провадження, спростовують докази, надані фермерським господарством в заяві про вчинений злочин за вих. № 203 
від  29 квітня 2013 року щодо події та вини посадових осіб Львівської ОДА 
та ТзОВ «Агронафтопродукт». Однак, як зазначає скаржник, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції, цього не зробили, чим істотно порушили норми кримінального процесуального законодавства.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із  фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в  разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у  разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з абз. 4. ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з  підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Як убачається з копій судових рішень, у провадженні СВ ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 
за №12013150310000388 від 23 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом розтрати дизпалива у 2004 році, при цьому в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, законом України про кримінальну відповідальність не відносено до особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
За змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.
А тому, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів і  на даний час особу, яка його вчинила, не встановлено, а з дня вчинення такого минуло більше п`яти років, тобто закінчились строки давності притягнення до  кримінальної відповідальності, суд першої інстанції ухвалив рішення про  задоволення клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на  підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Своєю чергою, апеляційний суд, переглядаючи ухвалу місцевого суду в  апеляційному порядку, на переконання колегії суддів касаційної інстанції,діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та, вказавши відповідні мотиви, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без змін, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення. 
Таким чином, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 , колегія суддів касаційної інстанції вважає неспроможними, та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п.  2 ч.  2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2023 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                   ОСОБА_3