ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/859/23  Номер провадження 33/814/1671/23	Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11.08.2023 о 18 год. 07 хв. по вулиці Європейській, 160 в селищі Велика Багачка Миргородського району Полтавської області він керував автомобілем марки "ВАЗ-21070" днз НОМЕР_1 , що належить Центру надання соціальних послуг, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, адже вважав, що поліцейські його незаконного зупинили, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, поспішав до свого неповнолітнього сина, якого самостійно виховує. Крім того, апелянта стверджує, що не довіряв приладам поліцейських, направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров`я йому не вручали.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.08.2023 о 18 год. 07 хв. по вулиці Європейській, 160 в селищі Велика Багачка Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ-21070" днз НОМЕР_1 , що належить Центру надання соціальних послуг, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347672 від 11.08.2023, в якому зазначені обставини керування ОСОБА_1 автомобілем марки "ВАЗ-21070" днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та те, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.1); довідкою ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області №3551/115/112/01-2023 від 14.08.2023 про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія 03.06.2003 категорія «А», «В», «С» (ІХА 236019) (а.с.2); відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення ( а.с.3).
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, адже вважав, що поліцейські його незаконного зупинили, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, поспішав до свого неповнолітнього сина, якого самостійно виховує, суд відхиляє, адже із доданого до матеріалів справи відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки його автомобіля жодного разу не зазначив, що його зупинили незаконно, надав поліцейським всі необхідні документи. 
В ході спілкування йому було повідомлено, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, відтак було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, було роз`яснено його права та обов`язки. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці, йому було роз`яснено, що в такому разі він зобов`язаний пройти огляд в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовився й від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Із відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції декілька разів перепитали ОСОБА_1 , чи усвідомлює він, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає і за відмову від проходження огляду, на що він відповів «так». 

Відтак, посилання апелянта на те, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду не підтверджуються ані жодними матеріалами справи, ані матеріалами, доданими до апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, у суду відсутні сумніви щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом у вказані в протоколах дату, час та місце, та факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, аргументи апелянта повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 Г.Л. Карпушин