ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
7 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 461/5234/23
провадження № 51-6135км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:  
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
скаржника                                                   ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року.
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року задоволено cкаргу ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність Львівської обласної прокуратури з приводу невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР),  зобов`язано уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Львівської обласної прокуратури розглянути з дотриманням положень ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) заяву ОСОБА_6 від 28 травня 2023 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб, визначені КПК. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року.
Короткий зміст вимог, наведених у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. 
 
Свої вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що:
- предметом розгляду слідчого судді була його скарга на бездіяльність прокуратури щодо невнесення у ЄРДР відомостей, викладених у його заяві від 28 травня 2023 року, про кримінальне правопорушення, пов`язане з невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, у провадженні № 461/1592/23;
- слідчий суддя, зазначивши в ухвалі про те, що в ході розгляду скарги не встановлено даних про внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , під час ухвалення рішення не взяв до уваги правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, на який були посилання у скарзі, у результаті чого, на його думку, не дотримався вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- слідчий суддя прийняв рішення, яким зобов`язав розглянути його заяву, замість того щоб внести відомості до ЄРДР;
- суд апеляційної інстанції, відмовивши йому у відкритті апеляційного провадження, залишив поза увагою Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року                   № 4-р(II)/2020 щодо неконституційності положень ч. 3 ст. 307 КПК, чим допустив істотне порушення вимог КПК;
- на час подання касаційної скарги він не отримав жодного витягу з ЄРДР та жодної відповіді на його заяви.
На переконання ОСОБА_6 , вищенаведене свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваних судових рішень та призначення провадження до розгляду у суді першої інстанції. 
 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- ОСОБА_6 підтримав вимоги касаційної скарги;
- прокурор заперечив щодо задоволення касаційної скарги.
 
Мотиви Суду
 
Відповідно ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
За змістом ст. 424 КПК ухвала слідчого судді суду першої інстанції не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки зазначене судове рішення не входить до переліку тих рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
З урахуванням наведеного не є предметом дослідження суду касаційної інстанції доводи касаційної скарги ОСОБА_6 в частині скасування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року зобов`язано особу Львівської обласної прокуратури, уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення, розглянути з дотриманням положень ст. 214 КПК заяву ОСОБА_6 від 28 травня 2023 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб, визначені КПК.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, суд апеляційної інстанції зазначив, що скарга ОСОБА_6 була розглянута по суті в межах повноважень слідчого судді, а постановлена за результатами розгляду ухвала слідчого судді не охоплюється ст. 309 КПК та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Однак Суд не може погодитися з таким висновком судді суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, 17 червня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 4-р(ІІ)/2020, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Зі змісту вказаного Рішення Конституційного Суду України вбачається, що воно ухвалене з метою забезпечення конституційного права на судовий захист особи, яка звертається до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, Конституційний Суд України зазначив про те, що судовий захист стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, має бути забезпечений під час розгляду цього питання хоча б у двох судових інстанціях.
Відповідно ж до висновку щодо застосування норм права, який міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 133/3337/19, оскарженню в апеляційному порядку підлягають ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, які постановлені після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК, тобто з 17 червня 2020 року. Якщо така ухвала слідчого судді постановлена до 17 червня 2020 року і на час ухвалення Рішення Конституційного Суду України від       № 4-р(ІІ)/2020 та набрання ним чинності ще не закінчився встановлений у п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження певною особою ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, то в такої особи виникає право апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді.
Згідно з матеріалами провадження, ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року була постановлена після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК.
З огляду на зазначене доводи ОСОБА_6 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження заслуговують на увагу. Ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є помилковим.
Отже, допущені апеляційним судом порушення КПК (статті 395, 399) у контексті ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване рішення, тому касаційна скарга  ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
 
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
 
Керуючись статтями 412, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив: 
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
 
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                            ОСОБА_3