Справа № 462/5092/21                                Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2078/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
       секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні відповідачів Приватного виконавця ВО Львівської області Маковецького З.В., Коваля Н.Г., представниці третьої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» – Шищак І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Румілової Н.М. від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, ОСОБА_3 , Державного підприємства «Сетам», треті особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лілія Миколаївна, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_4 про визнання недійсним електронних торгів, визнання протоколу та акта недійсними, визнання свідоцтва недійсним, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року у позові ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, ОСОБА_3 , Державного підприємства «Сетам», третя особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лілія Миколаївна, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_4 , про визнання недійсними електронних торгів, визнання протоколу та акта недійсними, визнання свідоцтва недійсним відмовлено.
Понесені витрати позивачем ОСОБА_2 покладено на позивача ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) грн.
Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Зазначає, що квартира   АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , була реалізована в ході виконавчого провадження № 59485025 з допущенням Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. грубого порушення. Приватний виконавець ОСОБА_5 тільки  пересвідчився в тому, що квартира зареєстрована на боржницю і не з`ясував її сімейний стан та не встановив, чи придбана квартира в період шлюбу. Ураховуючи, що спірна квартира є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_4 як така, що придбана у період шлюбу, вважає, що відчуження належної позивачу частки у квартирі на електронних торгах є порушенням його прав як співвласника вказаного майна. Наголошує, що квартира, яка розташована за адресою:  АДРЕСА_2  придбана ОСОБА_4  за час перебування у шлюбі із позивачем, та хоча дану квартиру було зареєстровано лише на  ОСОБА_4 , однак факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно і в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання та за таких обставин, відчуження належної позивачу частки в квартирі на публічних торгах без її згоди порушує її право, як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним, що є неприпустимим. Таким чином, вважає, продажу на електронних торгах підлягала лише частина квартири, що належала чоловіку позивачки (боржнику) на праві спільної сумісної власності подружжя. Ураховуючи, що спільна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як така, що придбана ними у період шлюбу, відчуження належної позивачу частки у квартирі на електронних торгах без його згоди є порушенням прав позивача, як співвласника вказаного майна.
В судове засідання окрім відповідачів Приватного виконавця ВО Львівської області Маковецького З.В., ОСОБА_3 , представниці третьої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» – Шищак І.С., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку із неможливістю забезпечити явку апелянта у судове засідання за станом здоров`я, колегія суддів вважала безпідставним та відхилила, оскільки таке клопотання заявлено вдруге з аналогічним діагнозом, перше клопотання про оголошення перерви позивачем було заявлено у липні 2023 року, тому слід вважати, що таке заявлене з метою затягування розгляду справи. Окрім цього, позивач, навіть зважаючи на такі перешкоди (якщо вони реальні) міг брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, або через свого представника, поважності причин неявки якого суду представлено не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та представниці третьої особи в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на неї, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 129 Конституції України, 2, 10, 12, 13, 81, 263-265ЦПК України, 15, 203, 215, 656  ЦК України, 1, 5, 18, 20, 28, 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 25 серпня 1977 року, про що був зроблений актовий запис за № 2500 від 25 серпня 1977 року Львівським Палацом урочистих подій. На підставі кредитного договору №107-р від 10 серпня 2007 року, укладеного з ПAT «Укргазбанк», ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 77 000 доларів США на строк з 10 серпня 2007 року по 09 серпня 2019 року, зі сплатою 12,5% річних. Згідно умов договору ОСОБА_4 зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту із сплатою нарахованих відсотків згідно встановленого графіка. Як вбачається з Договору поруки від 10 серпня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором з позивачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 10 серпня 2007 року, згідно якого останній несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_4 . Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.08.2007 року був укладений іпотечний договір №1915, зареєстрований приватним нотаріусом Шапіро І.В., об`єктом обтяження якого є квартира за адресою АДРЕСА_3 , іпотекодержателем є ВАТ АТ «Укргазбанк», іпотекодавцем – ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_4 , розмір зобов`язання 77000,00 дол.США за кредитним договором №107-р від 10 серпня 2007 року. Квартира АДРЕСА_4 згідно до реєстру права власності на нерухоме майно належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.06.2015р.(справа №464/6878/14-ц) позов AT «Укргазбанк» задоволений, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь позивача 40019, 25 доларів США, що еквівалентно 847207,52 грн., а також 31554,62 грн. заборгованості по кредитному договору №107-р від 10 серпня 2007 року та судовий збір. Виконавчий лист виданий 15.01.2018 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавче провадження ВП №59485025 від 08.07.2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 40019, 25 доларів США, що еквівалентно 847207,52 грн., а також 31554,62 грн. заборгованості по кредитному договору №107-р від 10 серпня 2007 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. від 24.07.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59485025 ОСОБА_9 для надання Звіту про вартість описаного майна з метою його подальшої реалізації. За висновком ОСОБА_9 від 25.07.2019 року, який діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №1012/17 від 18 жовтня 2017 року, ринкова вартість квартири , розташованої за адресою АДРЕСА_2 становить 1443240грн. без врахування ПДВ. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. від 25.07.2019 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 , а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2015 року, державна реєстрація здійснена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. повідомив ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Украгазбанк» своїм повідомленням за №2434 від 26.07.2019 року про результати оцінки майна, а саме квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Про отримання такого повідомлення ОСОБА_4 свідчить її відмітка 30.07.2019р. на поштовому повідомленні про вручення. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. було сформовано та направлено до державного підприємства "Сетам" 01.08.2019 року заявку на реалізацію трьохкімнатної квартири загальною площею 90,0 кв.м житловою площею 51,0кв.м за адресою АДРЕСА_2 у рамках виконавчого провадження ВП№9485025 від 08.07.2019 року. Відповідно до Протоколу №429833 від 04.09.2019 року було проведено електронні торги з реалізації майна трикімнатної квартири загальною площею 90,0 кв.м за адресою АДРЕСА_2 . В акті від 10.09.2019 року «Про проведені електронні торги» приватним виконавцем Маковецьким З.П. зазначається початкова ціна нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , також те, що організатором електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги на офіційному веб-сайті електронних торгів. Згідно з Протоколом проведення електронних торгів №429833 від 04.09.2019 року реалізовано вищевказане нерухоме майно, єдиним учасником та переможцем торгів визнано ОСОБА_3 . Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що судом не встановлено обставин, які стверджували про проведення електронних торгів без дотримання вимог Порядку реалізації арештованого майна та інших норм, якими врегульовано процедуру проведення електронних торгів, та одночасно були би достатніми в якості підстав для визнання недійсними електронних торгів, а тому заявлені позивачем вимоги підлягають відмові в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведена, а тому рішення суду підлягає зміні.
21.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, ОСОБА_3 , Державного підприємства «Сетам», треті особи Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лілія Миколаївна, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_4 , у якому просив:
- визнати електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» 4.09.2019 року із реалізації арештованого майна за лотом № 367456, а саме: квартири АДРЕСА_2 недійсними;
- визнати протокол № 429833 проведення електронних торгів від 04 вересня 2019 року із реалізації арештованого майна за лотом № 367456 недійсним; 
- визнати акт про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 10 вересня 2019 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича недійсним; 
- визнати свідоцтво, видане Приватним нотаріусом ЛМНО Гусак Р.Т про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 1416, видане 11.09.2019, про належність ОСОБА_3 па праві власності квартири АДРЕСА_2 недійсним.
В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 25.08.1977 року, який розірваний. Під час шлюбу вони придбали квартиру за квартира за адресою:  АДРЕСА_2 . В провадженні Залізничного районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про поділ майна, а саме: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Після звернення до суду, йому стало відомо, що ця квартира була реалізована в ході виконавчого провадження ВП № 59485025, яке перебувало на виконанні у відповідача , Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. за виконавчим провадженням, стягувачем був ПАТ «Украгазбанк», а боржником була ОСОБА_10 . Правовідносини між ним, відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ«Укргазбанк» почались 10 серпня 2007 року , коли був укладений кредитний договір. Сихівським районним судом м.Львова від 25.06.2015 постановлено рішення, яким позовні вимоги банку задоволені: стягнути солідарно з нього та ОСОБА_10 на користь відповідача ПАТ АК «Укргазбанк» 40019,25доларів США, що еквівалентно 847207,52грн., а також 31554,62грн. заборгованості по кредитному договору №107-р від 10 серпня 2007 року. Приватного виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. було відкрите виконавче провадження ВП № 59485025 від 07.08.2019 року, боржником та учасником виконавчого провадження була визначена тільки третя особа за даним позовом ОСОБА_4 . В ході виконання рішення суду приватним виконавцем було накладено арешт на кошти та все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_4 . Зокрема під стягнення потрапила квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .Зазначена квартира була реалізована з електронних торгів 04 вересня 2019 року за суму 1443 240, 00 гривень, переможцем електронних торгів став відповідач ОСОБА_3 . В подальшому переможець аукціону ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Р.Т. для реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства України на придбану з електронних торгів квартиру, Приватним нотаріусом видано Ковалю І1.Г'. свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. В подальшому ОСОБА_3 звернувся до ТзОВ «Інвентарі Груп» за для проведення розподілу квартири на два самостійних об`єкти нерухомого майна. Відповідно ТзОВ «Інвентарі Груп» надано ОСОБА_3 висновок щодо розподілу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. зареєстровано нові об`єкти нерухомого майна, а саме за адресою АДРЕСА_2 та за адресою АДРЕСА_2 . вважає, що квартира   АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , була реалізована в ході виконавчого провадження № 59485025 з допущенням Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. грубого порушення. Він перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє боржник даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Приватний виконавець Маковецький З.В. тільки і пересвідчився в тому, що квартира зареєстрована на боржника і не з`ясував його сімейний стан та не встановив, чи придбана квартира в період шлюбу. Ураховуючи, що спільна квартир є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_4 як така, що придбана у період шлюбу, вважає, що відчуження належної позивачу частки у квартирі на електронних торгах є порушенням його прав як співвласника вказаного майна. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 25 серпня 1977 року, про що був зроблений актовий запис за № 2500 від 25 серпня 1977 року Львівським Палацом урочистих подій.
На підставі кредитного договору №107-р від 10 серпня 2007 року, укладеного з ПAT «Укргазбанк», ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 77 000 доларів США на строк з 10 серпня 2007 року по 09 серпня 2019 року, зі сплатою 12,5% річних. Згідно умов договору ОСОБА_4 зобов`язувалася здійснювати погашення кредиту із сплатою нарахованих відсотків згідно встановленого графіка.
Як вбачається з Договору поруки від 10 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором з позивачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 10 серпня 2007 року, згідно якого останній несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_4 .
Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.08.2007 року був укладений іпотечний договір №1915, зареєстрований приватним нотаріусом Шапіро І.В., об`єктом обтяження якого є квартира за адресою АДРЕСА_3 , іпотекодержателем є ВАТ АТ «Укргазбанк», іпотекодавцем – ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_4 , розмір зобов`язання 77000,00 дол.США за кредитним договором №107-р від 10 серпня 2007 року.
Квартира АДРЕСА_4 згідно до реєстру права власності на нерухоме майно належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 .
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.06.2015р. (справа №464/6878/14-ц) позов AT «Укргазбанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь позивача 40019,25 доларів США, що еквівалентно 847207,52 грн., а також 31554,62 грн. заборгованості по кредитному договору №107-р від 10 серпня 2007 року та судовий збір. Виконавчий лист виданий 15.01.2018 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавче провадження ВП №59485025 від 08.07.2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 40019, 25 доларів США, що еквівалентно 847207,52 грн., а також 31554,62 грн. заборгованості по кредитному договору №107-р від 10 серпня 2007 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. від 24.07.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №59485025 ОСОБА_9 для надання Звіту про вартість описаного майна з метою його подальшої реалізації. За висновком ОСОБА_9 від 25.07.2019 року, який діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №1012/17 від 18 жовтня 2017 року, ринкова вартість квартири , розташованої за адресою АДРЕСА_2 становить 1443240грн. без врахування ПДВ.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. від 25.07.2019 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 , а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2015 року, державна реєстрація здійснена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В.
Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. повідомив ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Украгазбанк» своїм повідомленням за №2434 від 26.07.2019 року про результати оцінки майна, а саме квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Про отримання такого повідомлення ОСОБА_4 свідчить її відмітка 30.07.2019р. на поштовому повідомленні про вручення.
Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. було сформовано та направлено до державного підприємства "Сетам" 01.08.2019 року заявку на реалізацію трьохкімнатної квартири загальною площею 90,0 кв.м житловою площею 51,0кв.м за адресою АДРЕСА_2 у рамках виконавчого провадження ВП№9485025 від 08.07.2019 року.
Відповідно до Протоколу №429833 від 04.09.2019 року було проведено електронні торги з реалізації майна трикімнатної квартири загальною площею 90,0 кв.м за адресою АДРЕСА_2 .
В акті від 10.09.2019 року «Про проведені електронні торги» приватним виконавцем Маковецьким З.П. зазначається початкова ціна нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , також те, що організатором електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги на офіційному веб-сайті електронних торгів. Згідно з Протоколом проведення електронних торгів №429833 від 04.09.2019 року реалізовано вищевказане нерухоме майно, єдиним учасником та переможцем торгів визнано ОСОБА_3 .
 Позивач звернувся в суд з вимогами про визнання недійсними електронних торгів із реалізації арештованого майна, протоколу та акта про проведені електронні торги та свідоцтва про визнання права власності на квартиру.
 За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 9 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20 (пункт 11.87), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21), від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 (пункт 55)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення – гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 50), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 94), від 20 жовтня 2021 року у справі № 9901/554/19 (пункт 19), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі 908/976/190 (пункт 5.6), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункт 44)). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36)).
Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця — переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, – державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці – державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець – переможець торгів (див. постанови від 5 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 56)).
Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа – акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)). З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги позивача.
Вимогу про визнання недійсними електронних торгів суд може інтерпретувати як позов про визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу. Проте ця вимога лише за певних умов може бути ефективним способом захисту, наприклад, тоді, якщо позивачем і відповідачем є продавець і покупець за договором купівлі-продажу.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга цієї статті у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Велика Палата Верховного Суду раніше виснувала, що право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (див., наприклад, постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (пункт 95), від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19).
Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (див. близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89), від 7 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) та № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц).
Рішення суду про витребування нерухомого майна на користь його власника із чужого володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 38)).
Якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, не маючи права його відчужувати, то покупець не набуває право власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від такого набувача лише у випадках, встановлених частиною першою статті 388 ЦК України (з урахуванням винятків, визначених у частині другій цієї статті), тоді як у недобросовісного набувача чи у добросовісного, який набув майно безоплатно, власник має право його витребувати у всіх випадках (стаття 387, частина третя статті 388 ЦК України).
Тому, якщо позивач не був стороною договору-купівлі продажу, укладеного на електронних торгах, і, наприклад, вважає, що переможець торгів є недобросовісним та не набув право власності на придбане нерухоме майно, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту права. Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оскарженні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (пункти 52, 57) і від 5 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 (пункт 9.32)).
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність набувача майна має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього. Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)).
Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66)).
Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.46), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 54)).
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №233/4365/18.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що позивачем обраний неналежний, неефективний та не добросовісний спосіб захисту свого права (додатково враховуючи і ту обставину, що він, посилаючись на належність йому частки у спірному майні, претендує на визнання вказаних вище торгів та актів недійсними в цілому, а не в частині, що відповідала б частині гіпотетично належної йому частки у майні) і його вимоги сформульовані таким чином, що суд не має можливості виконати вимоги частини другої статті 5 ЦПК України й обрати спосіб захисту цього права, який би не суперечив закону.
Колегія суддів звертає увагу, що у позивача існує право захистити свої законні інтереси шляхом подання позову з урахуванням положень ЦК України і ЦПК України.
Зважаючи на вказане у суду не було жодних підстав для задоволення позовних вимог та у позові по суті правильно було відмовлено, помилково з інших правових підстав, а не у зв`язку з тим, що позивачем обраний неналежний, неефективний та не добросовісний спосіб захисту свого права, а тому рішення суду слід в частині мотивів суду змінити виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови. 
У зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року– змінити, виклавши його мотивувальну частину, в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

        Головуючий :                  Я.А. Левик

       Судді:                 Н.П. Крайник 

                                                                                       М.М. Шандра