ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2745/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.
секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:
від  ОСОБА_1 - адвокат Каназірський Ю.Ф.
від ТОВ "Колос" - адвокат Коломійчук А.С.
від  ОСОБА_2 - адвокат Боднар М.О.
від  ОСОБА_2 - адвокат Чукітова В.В.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 (повний текст складено та підписано 03.07.2023, суддя Волков Р.В.)
у справі №916/2745/22
за позовом  ОСОБА_1 
до 1) ОСОБА_2 
2) ОСОБА_3 
3) ОСОБА_4 
4) Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос”
про розірвання договорів та стягнення частки у статутному капіталі

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” про:
- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” від 04.03.2015 р. між Компанією “Зінделус Лімітед” (“ZINDELUS LIMITED” та ОСОБА_2 ;
- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” від 04.03.2015 р. між Компанією “Зінделус Лімітед” (“ZINDELUS LIMITED” та ОСОБА_3 ;
- розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” від 04.03.2015 р. між Компанією “Зінделус Лімітед” (“ZINDELUS LIMITED” та ОСОБА_5 ;
- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” у розмірі 4,8 %, що у грошовому вираженні становить 1404043,52 грн.;
- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” у розмірі 14,72%, що у грошовому вираженні становить 4751669,23 грн.;
- стягнення (витребування з володіння) з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” у розмірі 25%, що у грошовому вираженні становить 7272233,75 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами зобов`язання по оплаті ними часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос”, які були придбані на підставі договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос” від 04.03.2015.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 по справі №916/2745/22  призначено по справі судову експертизу та зупинено провадження по справі, тощо.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що з огляду на доводи представника відповідача-1 та відповідача-2, з урахуванням предмету позову та підстав, на яких ґрунтуються позиції сторін, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання представника відповідача-1 про призначення у справі судової фізико-хімічної експертизи договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021. 
На переконання суду першої інстанції, висновок фізико-хімічної експертизи договору у даній справі дасть можливість об`єктивно оцінити доводи учасників процесу, а саме-відповідача-1 та відповідача-2, правова позиція яких у даній справі базується, серед іншого, на тому, що договір про відступлення права вимоги є підробленим, оскільки виготовлявся безпосередньо перед врученням ОСОБА_2 – 26.07.2022, а також на тому, що ОСОБА_6 фізично не міг підписати даний договір, так як станом на 30.12.2021 не знаходився у м. Одесі.
Також, на думку суду першої інстанції, запропоноване представником відповідача-1 питання є таким, яке направлено на з`ясування обставин, що мають значення для справи.
До того ж, місцевий господарський суд, визнав доцільним доручити проведення судової фізико-хімічної експертизи матеріалів у даній справі Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 27 червня 2023 року по справі №916/2745/22 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що заявляючи клопотання про призначення експертизи по даній справі, заявник не навів жодного доказу або обґрунтованої підстави вважати, що відповідний договір не підписувався.
Скаржник також наголошує на тому, що ОСОБА_7 надані пояснення з яких вбачається, що він особисто підписував договір про відступлення права вимоги і здійснив це саме 30.12.2021 року, також ОСОБА_8 надіслав копію примірника договору про відступлення від 30.12.2021 року, сторінки паспорту, з яких вбачається перебування ОСОБА_9 30.12.2021 року на території України..
Також апелянт стверджує, що до суду першої інстанції були подані заяви свідків - ОСОБА_1 (підписанта договору) та ОСОБА_10 (єдиного бенефіціара Компанії «ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД»). Зокрема, ОСОБА_1 було підтверджено, що саме 30.12.2021 року в м. Одесі ОСОБА_1 та Компанією «ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД" ("ZINDELUS LIMITED") в особі ОСОБА_9 був укладений і підписаний договір про відступлення права вимоги. ОСОБА_10 в свою чергу було зазначено, що ним, як єдиним бенефіцаром Компанії «ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД" ("ZINDELUS LIMITED") було прийнято рішення про укладання з ОСОБА_1 30.12.2021 року договору про відступлення права вимоги за укладеними договорами купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Колос» від 04.03.2015 року з додатковими угодами, що укладались з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
Наголошує апелянт й на тому, що Господарським судом Одеської області обрано саме фізико-хімічну експертизу, в свою чергу, однією з відмінних ознак судово-експертної діяльності в галузі експертизи встановлення давності документу є те, що під час проведення експертних досліджень використовуються методи, які здійснюють руйнуючий вплив на документ.
Однак, з огляду на те, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» гарантією правильності висновку експерта є можливість призначення повторної судової експертизи, позивач заперечував проти знищення/руйнації документа, однак, це не було враховано судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали. 
Також, на думку апелянта, проведення експертизи за запропонованими питаннями не спростовує факту існування боргу відповідачів, а ставить під сумнів лише відступлення права вимоги.
З огляду на таке, апелянт вважає, що оскаржуваною ухвалою:
- ??вирішено питання задоволення клопотання ОСОБА_2 (в новій редакції), в той час як подане раніше клопотання подавалося іншої особою - ОСОБА_3 і його долю не було вирішено;
- ??задоволено жодним чином не обґрунтоване клопотання ОСОБА_2 за відсутності належних і допустимих доказів наданих на підтвердження повідомлених обставин; 
- призначено іншу експертизу ніж та, що передбачалася при подачі первинного клопотання фізико-хімічну (без обґрунтування обрання) та визначено іншу експертну установу - Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз, без жодного обґрунтування, особливо зважаючи на пояснення представника ОСОБА_3 , який в судовому засіданні зазначав, що відповідне дослідження може провести лише Одеська філія Київської незалежної судово-експертної установи; 
- ??незважаючи на зобов`язання позивача надати до суду оригінал договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021 року, в якості переліку матеріалів, що надаються для дослідження, згідно ст. 100 ГПІК України, зазначено лише матеріали судової справи; ??
- не зазначені інші дані, згідно ст. 100 ГПК України, які мають значення для проведення експертизи - відсутність згоди на знищення/пошкодження документа, підписів на ньому, про що в судовому засіданні наголосив представник позивача;
- не визначено порядок вилучення та упаковування об`єкту дослідження, відібрання зразків згідно з п. 3.3., 3.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2745/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 та призначено справу до розгляду на 21.09.2023.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_11 в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У даному відзиві відповідач зазначає, що йому відомо, що договір про відступлення права вимоги, який є предметом експертного дослідження, є підробленим, а тому не може впливати на будь-які обставини, а також права та обов`язки будь-яких осіб. Цей документ, за твердженням відповідача, не був підписаний Дмитром Адамовським т ОСОБА_1 30.12.2021 та не був скріплений печаткою Компанії «ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД" в цей день, а був виготовлений наприкінці липня 2022 безпосередньо перед його пред`явленням позивачем, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки і цей час Компанія «ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД" вже була виключена з офіційного реєстру Республіки Кіпр, а отже всі документи, які були складені від імені цієї компанії після 02.04.2022 є нікчемними.
Відповідач вважає, що експертне дослідження договору відступлення права вимоги дасть відповідь на питання справжності цього документа та висвітлить обставини, в який період часу ці документи підписувались з обох сторін та коли була проставлена печатка компанії на такому документі. 
Ці обставини, за твердженням відповідача, мають дуже важливе значення для вирішення спору, оскільки саме на договорі про відступлення права вимоги від 30.12.2021 року та повідомленні від 30.12.2021 року гуртуються позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлення факту підробки цих документів буде мати вирішальне значення для прийняття рішення по цій справі. Інших способів захистити права ОСОБА_2 по цій справі, аніж здійснити відповідну судову експертизу, немає. 
Під час судового засідання від 04.10.2023 представник апелянта та ТОВ "Колос" підтримали вимоги за апеляційною скаргою на наполягали на її задоволенні. 
Представники відповідачів надали пояснення у відповідності до яких не погоджуються із доводами апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Згідно з ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.
При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. 
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Колегія суддів зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза – це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи. 
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. 
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава. 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. 
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Так, предметом позову у даній справі є вимога ОСОБА_1 до відповідачів про розірвання договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі та стягнення (витребування з володіння) відповідачів часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос”.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами зобов`язання по оплаті ними часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос”, які були придбані на підставі договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі товариства.
При цьому, колегія суддів зазначає, що позовних вимог про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021, укладеного між ОСОБА_1 та Компанією «Зінделус Лімітед» (“ZINDELUS LIMITED”) у даній справі сторонами заявлено не було, а відтак питання щодо давності накладення підписів та печатки на договорі про відступлення права вимоги від 30.12.2021, не входять до предмету доказування по цій справі.
Разом з цим, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_12 ставлять під сумнів дійсність названого договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021, оскільки на його думку, вказаний договір є підробленим, а отже не може впливати на будь-які обставини, а також права та обов`язки будь-яких осіб. 
Так, відповідач вважає, що цей документ не був підписаний ОСОБА_13 та ОСОБА_1 30.12.2021 та не був скріплений печаткою Компанії «Зінделус Лімітед» в цей день, а був виготовлений наприкінці липня 2022 року безпосереднє перед його пред`явленням ОСОБА_1 .
Складання договору відступлення права вимоги, який датований 30.12.2021, в липні 2022 року, на переконання ОСОБА_2 , є таким, що протирічить законодавству, оскільки в цей час Компанія «Зінделус Лімітед» вже була виключена з офіційного реєстру Республіки Кіпр, а отже всі документи, які були складені від імені цієї Компанії після 02.04.2022 року є нікчемними.
Відтак, відповідач вважає, що експертне дослідження договору відступлення права вимоги від 30.12.2021 дасть відповідь на питання справжності цього документа, та висвітлить обставини, в який період часу цей договір підписувався з обох сторін та коли була поставлена печатка Компанії «Зінделус Лімітед» на цьому договорі.
Ці обставини, як вважає відповідач, мають дуже важливе значення для вирішення спору по справі, оскільки саме на договорі про відступлення права вимоги від 30.12.2021 року ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлення факту підробки цього документу буде мати вирішальне значення для прийняття рішення по цій справі.
Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 ГПК України).
Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
У даному випадку, стверджуючи про те, що договір про відступлення права вимоги не був підписаний ОСОБА_13 та ОСОБА_1 30.12.2021 та не був скріплений печаткою Компанії «Зінделус Лімітед» в цей день, ОСОБА_2 не зазначив, із посиланням на відповідні докази, на підставі чого ґрунтуються такі твердження. 
Фактично ОСОБА_2 висловлено власне припущення, яке не підтверджено жодними з наявними у матеріалах справи доказами.  
Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції також в оскаржуваній ухвалі не зазначив в чому саме полягають обґрунтовані сумніви щодо підписання та скріплення печаткою договору відступлення права вимоги саме у день його укладення та чому, на думку місцевого господарського суду, такий договір міг бути укладений пізніше. 
Натомість, колегія суддів відзначає, що на спростування тверджень ОСОБА_2 про укладення договір про відступлення права вимоги не 30.12.2021, а пізніше, позивачем було надано до суду першої інстанції відповідні докази. 
Зокрема, пояснення ОСОБА_14 , яким було підписано договір про відступлення права вимоги від 30.12.2021 від імені Компанії «Зінделус Лімітед» (“ZINDELUS LIMITED”) в яких останній зазначив, що особисто підписував договір про відступлення права вимоги і здійснив це саме 30.12.2021. 
До таких пояснень додано копії договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021, сторінок паспорту ОСОБА_9 , з яких вбачається перебування ОСОБА_9 30.12.2021 на території України.
Крім того до матеріалів справи були надані заяви свідків - ОСОБА_1 (підписанта договору) та ОСОБА_10 (єдиного бенефіціара Компанії “ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД”).
В даних заявах ОСОБА_1 зазначив, що саме 30.12.2021 року в м. Одесі між ним та Компанією “ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД” в особі ОСОБА_9 був укладений і підписаний договір про відступлення права вимоги.
У заяві свідка ОСОБА_10 зазначено, що ним, як єдиним бенефіціаром Компанії “ЗІНДЕЛУС ЛІМІТЕД” було прийнято рішення про укладання з ОСОБА_1 30.12.2021 договору про відступлення права вимоги за укладеними договорами купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ “Колос” від 04.03.2015 року з додатковими угодами, що укладались з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . 
Наведеними доказами, на думку суду апеляційної інстанції, спростовуються твердження ОСОБА_2 про те, що договір про відступлення вимоги від 30.12.2021 був укладений пізніше. 
Втім, приймаючи оскаржувану ухвалу про призначення по справі судової експертизи, місцевий господарський не надав жодної оцінки таким доказам, не зазначив, чому вони не можуть бути прийняті до уваги, та у зв`язку із чим є об`єктивна необхідність у призначенні судової експертизи. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом жодним чином не обґрунтовано, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Слід також наголосити на тому, що згідно з приписами ч. 3, 4 ст. 103 ГПК України, експерт повинен забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей: 1) призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою; 2) залучений учасником справи експерт має повідомити відповідного учасника справи про наслідки проведення експертного дослідження, передбачені цим Кодексом, та одержати у такого учасника письмовий дозвіл на його проведення.
Згідно з п. 4.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (із змінами та доповненнями), при проведенні дослідження експерт повинен уживати заходів щодо збереження наданих на експертизу об`єктів, аби не допустити їх знищення або пошкодження. Якщо за характером дослідження зберегти об`єкт неможливо, а в документі про призначення експертизи (залучення експерта) відсутній дозвіл на пошкодження (знищення) цього об`єкта, то на його пошкодження чи знищення має бути отримана письмова згода органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У разі пошкодження чи знищення об`єкта в процесі дослідження до висновку експертизи вноситься про це відповідний запис. Пошкоджені під час дослідження об`єкти або їх залишки повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Документальні матеріали, які були об`єктом дослідження, а також надані для порівняльного дослідження зразки позначаються відповідними штампами і після проведення експертизи (дослідження) повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).
Так, у даному випадку, судом першої інстанції призначена судова фізико-хімічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання давності виконання підписів та печатки на договорі про відступлення права вимоги від 30.12.2021.
Отже, у даному випадку, необґрунтовано та безпідставно призначена судом першої інстанції експертиза, може призвести до руйнування предмету дослідження, а саме договору про відступлення права вимоги від 30.12.2021, що вподальшому унеможливить проведення, за необхідності, повторного експертного дослідження та взагалі призведе до знищення такого доказу по справі. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що 12.06.2023 ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої та судової технічної експертизи давності документа.
Проведення даної експертизи відповідач просив доручити експертам Одеської філії Київської незалежної судово-експертної установи, оскільки лише ця експертна установа може провести відповідне експертне дослідження. 
Позивачем та ТОВ "Колос" було надано свої заперечення та пояснення на заявлене ОСОБА_3 клопотання про призначення експертизи, в яких останні з урахування доводів та вимог викладених у такому клопотанні, заперечували проти його задоволення. 
Назване клопотання, як свідчать наявні матеріали справи, судом першої інстанції розглянуто не було та жодного рішення щодо даного клопотання судом ухвалено не було. 
Разом з цим, 26.06.2023 іншим відповідачем, ОСОБА_2 було подано до місцевого господарського суду клопотання  про призначення у справі судової експертизи (нова редакція).
У вказаному клопотанні ОСОБА_2 просив призначити у справі судову фізико-хімічну експертизу матеріалів.
Проведення експертизи відповідач просив доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Саме дане клопотання, заявлене ОСОБА_2 було розглянуто та задоволено судом першої інстанції під час судового засідання від 27.07.2023.
Відповідно до частин першої - третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. 
У даному випадку, як свідчать наявні матеріали справи, судом першої інстанції не дотримано засада рівності та змагальності сторін, оскільки позбавлено можливості інших учасників справи, зокрема позивача, надати свої заперечення, пояснення, пропозиції тощо з приводу заявленого ОСОБА_2 клопотання про призначення судової експертизи. 
Слід також наголосити на тому, що доручаючи проведення судової експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, місцевий господарський суд жодним чином не обґрунтував чому саме дана експертна установа може провести відповідне експертне дослідження.
При тому, що ОСОБА_3 у власному клопотанні про призначення судової експертизи просила доручити її проведення  експертам Одеської філії Київської незалежної судово-експертної установи, оскільки лише ця експертна установа може провести відповідне експертне дослідження. 
Відтак, на переконання колегії суддів, у даному випадку необґрунтоване  призначення судом першої інстанції судової експертизи безумовно призведе до безпідставного збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи.
З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для призначення експертизи та зупинення провадження по справі, оскільки відсутня необхідність у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмету доказування, а даний спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оскаржувана ухвала не відповідає таким критеріям. Суд першої інстанції дійшов висновку про призначення експертизи у справі без ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення у вирішенні питання про призначення експертизи.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 277, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 по справі №916/2745/22 скасувати.
В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи відмовити.
Справу №916/2745/22 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.10.2023.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Принцевська Н.М.

Суддя                                                                                   Ярош А.І.