ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року 
м. Київ

справа № 420/4325/23
адміністративне провадження № К/990/29668/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,      
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, прийняте у складі судді Самойлюк Г.П., та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року, ухвалену у складі колегії суддів: Димерлія О.О. (головуючий), Крусяна А.В., Танасогло  Т.М.,
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
1.1. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування липня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 12.05.2017 по 28.02.2018 включно;
1.2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.05.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення   січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;
1.3. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 01.10.2020 включно у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
1.4. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 01.10.2020 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при розрахунку індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 безпідставно враховано липень 2015 року як місяць за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць). На думку позивача, таким місяцем є січень 2008 року. Також,  ОСОБА_1 вказував, що внаслідок невиплати індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, відповідачем у порушення абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.10.2020 у фіксованій величині 4463,15грн. в місяць на загальну суму 138501,62 грн.
3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. ОСОБА_1 військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 .
5. Як зазначає позивач, у період з 12.05.2017 по 01.10.2020 військовою частиною НОМЕР_1 не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась на його користь індексація грошового забезпечення, а тому ОСОБА_1  звернувся до військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою від 17.06.2021.
6. У зв`язку із тим, що військовою частиною НОМЕР_1 не було проведено нарахування та виплату ОСОБА_1  індексації грошового забезпечення позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з позовом.
7. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №420/19948/21 адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено частково.
7.1. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1  за період з 12.05.2017 по 01.10.2020 включно.
7.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі на користь ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення за період з 12.05.2017 по 01.10.2020   включно.
7.3. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
8. Вищевказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили.
9. У зв`язку з чим, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №420/19948/21 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення в сумі 4006,13грн.
10. При цьому, як стверджує позивач, військовою частиною не правильно встановлено місяць, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць), а також в порушення вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не виплачено щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15грн. в місяць.
11. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
12. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено частково.
12.1. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування липня 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.05.2017 по 28.02.2018 включно.
12.2. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.05.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
12.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
13. Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції,  суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача є січень 2008 року. 
13.1. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги, яка стосується фіксованої індексації, окружний адміністративний суд зауважив, що обов`язок відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 у визначеному на виконання приписів абз. 4, 6 п.5 Порядку №1078 розмірі може виникнути лише після проведення відповідачем розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 12.05.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця для розрахунку індексації на виконання рішення суду в даній справі.
13.2. Суд апеляційної інстанції також констатував відсутність підстав для індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з березня 2018 року до жовтня 2020 року. Цей висновок суд мотивував тим, що як зазначено позивачем одночасно із збільшенням посадових окладів, відповідачем було зменшено розмір щомісячної премії та скасовано виплату щомісячної додаткової винагороди внаслідок чого збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відбулося та становить 0,00грн. Крім того, згідно із офіційними даними Державної служби статистики України величина індексу споживчих цін у березні 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, порогу у 103%, а тому в такому місяці індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
14.    Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у частині відмови у виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.10.2020 року включно та у даній частині прийняти нову постанову, якою:
14.1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 01.10.2020 включно у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; 
14.2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 01.10.2020 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
14.3. У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року залишити без змін.
15. Нормативною підставою для касаційного оскарження судового рішення в цій справі скаржник зазначив пункт 1 частини четвертої   статті 328 КАС України. 
16. В обґрунтування касаційної скарги позивач посилався на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 червня 2023 року у справі №520/6243/22, від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22, від 09 травня 2023 року у справі №120/2234/22-а, від 09 травня 2023 року у справі №400/12702/21, від 09 травня 2023 року у справі №560/538/22, від 09 травня 2023 року у справі №580/8769/21, від 27 липня 2023 року у справі №160/12028/22, від 03 серпня 2023 року у справі №420/23183/21, від 15 серпня 2023 року у справі №580/9339/21, від 15 серпня 2023 року у справі №400/3784/22, від 15 серпня 2023 року у справі №520/1800/22, від 17 серпня 2023 року у справі №160/4155/22, від 17 серпня 2023 року у справі №580/3967/22, від 28 вересня 2022 року у справі №400/1119/21, від 28 вересня 2022 року у справі №560/3965/21.
16.1. При цьому, посилається на те, що судом першої та апеляційної інстанції проігноровано норми абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 та позбавлено позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.10.2020 року, право на яку визначено Урядом. Судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору не досліджено обставини наведені у даній нормі права та не встановлено фактичні обставини справ, а саме: розмір грошового доходу позивача в лютому 2018 року; розмір грошового доходу позивача в березні 2018 року; грошовий дохід позивача збільшився чи зменшився в березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року; розмір індексації грошового забезпечення в березні 2018 року при застосуванні базового місяця січень 2008 року, внаслідок чого позбавлено позивача права на отримання індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по дату звільнення.
16.2. Крім того, скаржник зазначає, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення існувала правова позиція Верхового Суду у постановах від 28.09.2022 року у справі №400/1119/21, від 28.09.2022 року у справі №560/3965/21, яка передбачала, що суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи мають дослідити розмір збільшення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року, визначити суму індексації, яка припадає на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) при застосуванні базового місяця січень 2008 року та як наслідок визначити чи належить позивачу індексація починаючи з березня 2018 року, що не було зроблено судом апеляційної інстанції.
16.3. Скаржник зауважив, що судом апеляційної інстанції щодо періоду з 01.03.2018 року по 01.10.2020 року включно проігноровано абзац 3 пункту 5 Порядку №1078, неправильно проведено математичний розрахунок суми індексації у березні 2018 року та визначено належну суму індексації у розмірі 0,00 грн., чим повністю проігноровано висновки Верховного Суду у постанові від 22 червня 2023 року у справі №520/6243/22 у якій Верховним Судом розраховано суму індексації у березні 2018 року при застосуванні базового місяця січень 2008 року - 4463,15 грн. Більш того, судом апеляційної інстанції зазначено, що грошових дохід позивача внаслідок підвищення посадових окладів у березні 2018 року не збільшився. Також скаржник зазначає, що  судом апеляційної інстанції щодо періоду з 01.03.2018 року по 01.10.2020 року зроблено посилання на висновки Верховного Суду у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 03.05.2023 у справі №160/10790/22, від 12.04.2023 у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21 проте насправді дані висновки повністю проігноровано, а лише зазначено, що судом апеляційної інстанції їх враховано.
16.4. Також скаржник вказує, що в період з 01 березня 2018 року позивач не оскаржував розрахунок величини приросту індексу споживчих цін. Так звана "поточна" індексація грошового забезпечення у військовослужбовців виникла тільки в грудні 2018 року в сумі 71,08 грн. внаслідок перевищення порогу в 103%, що не заперечується ні позивачем, ні відповідачем. Позивачем же в період з 01 березня 2018 року оскаржується сума індексації, яка виплачується у разі настання обставин передбаченими абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, які судом не досліджено. Тобто, суд апеляційної інстанції досліджуючи період з 01 березня 2018 року фактично невірно визначив характер спірних правовідносин та ігнорує позовну заяву позивача,  в якій було чітко зазначено, що визначення березня 2018 року як базового місяця у межах цієї справи не є спірним, а відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком не перевищував поріг індексації 103%. Такі обставини не є спірними між сторонами. В свою чергу пункт 5 Порядку №1078 визначає порядок та дії суб`єкта господарювання, щодо нарахування індексації у місяці підвищення грошових доходів за рахунок підвищення тарифної ставки (окладу) згідно рішень Уряду.
16.5. Крім того, скаржник звертає увагу, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, оскільки лиш за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу індексація не нараховується, що не досліджено судом апеляційної інстанції.
16.6. Позивач зауважив, що при розгляді справи було хибно трактовано норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при вирішенні питання щодо належності позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині починаючи з 01 березня 2018 року.
16.7. Також скаржник зауважив, що застосувавши дієприкметник "фіксована" індексація, або змінивши його на "закріплена" чи "встановлена", правова норма визначена абзацами 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 не припиняє свою дію та тлумачиться однаково для усіх осіб, незалежно від категорії спору. Таким чином застосування позивачем терміну "фіксована індексація" замість "індексація-різниця", який при цьому уже застосовувався Урядом у цьому ж законодавчому акті та був замінений на поняття "сума індексації" (слова 16, 17 абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078) не призупиняє право позивача на отримання виплати
17. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
18. Оскільки з матеріалів касаційної скарги вбачається, що позивачем оскаржуються рішення суду першої та апеляційної інстанцій лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, тому оскаржувані рішення судом касаційної інстанції перевіряються лише в цій частині в межах доводів та вимог касаційної скарги.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
19.    Частиною другою   статті 19 Конституції України   обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
20. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є   Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
21.   Відповідно до частин першої та другої   статті 9 Закону № 2011-XII   держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
22.   Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя   статті 9 Закону № 2011-XII).
23.   Згідно зі   статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»   (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
24.   Відповідно до   статті 19 цього ж Закону № 2017-III   державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
25.   Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених   Конституцією України   гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені   Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»   (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
26.   Відповідно до   статті 1 Закону № 1282-XII   індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
27.   Згідно з положеннями   статті 2 Закону № 1282-XII   індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
28.   Відповідно до   статті 4 Закону № 1282-XII   індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
29.   Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта   статті 4 Закону № 1282-XII).
30. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078   затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
31. Так, пунктом 1-1 Порядку №1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
31.1.   Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).
31.2.   Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
31.3.   Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування   Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
31.4.   Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
32.   За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
33.   Абзац 2 пункту 4 Порядку №1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
33.1.   Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку №1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
34.   Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
35.   Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року.
36.   Абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
36.1. Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
37.   Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
38.   Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
38.1.   Цей же абзац з 15 березня 2018 року дотепер діє у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
39.   Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
40.   Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
41.   Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 1 грудня 2015 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
41.1.   Цей же абзац з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року діяв у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
42.   Пункт 10-2 Порядку №1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року.
42.1.   У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
43. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд керується таким.
44.   Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої   статті 341 КАС України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
45.   Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга   статті 341 КАС України).
46. Враховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги, перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в межах цієї скарги.
47. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої   статті 328 КАС України.
48.   На стадії касаційного перегляду ключове питання справи стосується відповідності висновків судів попередніх інстанцій практиці Верховного Суду щодо застосування норм абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 у контексті з`ясування наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу (військовослужбовцю) з 1 березня 2018 року до звільнення з військової служби суми так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення.
49. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених   статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходить із такого.
50. Колегія суддів враховує, що на час розгляду вказаної справи в судах попередніх інстанцій уже існував висновок, сформований Верховним Судом з приводу питання застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 щодо підстав виплати індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні (наприклад, у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 420/6982/21). Про це слушно зазначено в касаційній скарзі. 
50.1. Крім того, попри те, що суд апеляційної інстанції вказав на те, що ним враховано правову позицію Верховного Суду, яка викладена судом касаційної інстанції в постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 03.05.2023 у справі №160/10790/22, від 12.04.2023 у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21 тощо, фактично ним вказаної правової позиції враховано не було. 
51. У цій справі позивач звернувся до суду за захистом права на отримання, в тому числі щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 01 жовтня 2020 року, оскільки відповідач цієї щомісячної індексації - різниці не нараховував і не виплачував, та одночасно з цим не визнавав права позивача на її отримання.
52. Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, за подібних цій справі обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, яка в силу приписів частини третьої   статті 341 КАС України   підлягає врахуванню під час касаційного перегляду цієї справи.
53. Згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
54. Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
55.   У цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року не є спірними, про що наголошував позивач у касаційній скарзі.
56. З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
57.   Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
58.   Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
59.   Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується   законом   і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
60.   Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
61. Застосовуючи вказаний підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності   постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 102   Порядку №1078 можна прийти до висновку що березень   2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
62. За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
63.   З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
64.   Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
65.   Суд першої інстанції вказані правовідносини взагалі не досліджував. 
65.1. Разом з тим, суд апеляційної лише формально послався на те, що одночасно із збільшенням посадових окладів у березні 2018 року, відповідачем було зменшено розмір щомісячної премії та скасовано виплату щомісячної додаткової винагороди внаслідок чого збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відбулося та становить 0,00 грн., не зазначивши при цьому, якими даними та доказами суд при цьому керувався. Відтак, суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, не підтвердив й не спростував доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року і що це право порушив відповідач.
66.   Тому для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб, застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, судам у розглядуваній справі потрібно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
67.   Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
68. Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
69. Разом з тим, суди попередніх інстанцій формально підійшли до дослідження доказів та встановлення обставин, необхідних для правильного розв`язання спору, зокрема неправильно визначивши характер спірних правовідносин, які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 01 жовтня 2020 року, та, як наслідок, помилково не застосували абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
70. У порушення вимог частини четвертої   статті 9 КАС України   судами не вжито визначені   законом   заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
71.   Згідно із частиною третьою   статті 90 КАС України   суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
72.   Частиною четвертою цієї статті встановлено, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
73.   Доводи, викладені у касаційній скарзі про те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої, як і суд апеляційної інстанцій неправильно            застосували абзаци 3, 4, 5, 6 пункту      5 Порядку №1078 які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації-різниці, знайшли своє підтвердження.
74.   Суд касаційної інстанції в силу положень   статті 341 КАС України   обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваній постанові.
75.   Згідно з пунктом 2 частини першої   статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
76.   За правилами пункту 1 частини другої   статті 353 КАС України   підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої   статті 328 цього Кодексу.
77.   Відповідно до частини четвертої   статті 353 КАС України   справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
78. Ураховуючи, що для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та встановити додаткові обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для нового розгляду справи в частині позовних вимог.
79. Під час нового розгляду справи суду необхідно, з урахуванням висновків, викладених у цій   постанові, для цілей застосування положень Порядку № 1078 на підставі належних та допустимих доказів дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій   постанові   висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог   статті 242 КАС України.
80.   В неоскаржуваній частині, що не перевіряється Верховним Судом у межах цього касаційного провадження, рішення судів першої та апеляційної інстанції відповідно до правил   статті 350 КАС України   підлягають залишенню без змін.
VIІ. Судові витрати
81. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.   341,   344,   349,   355-356,   359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.   Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, а справу № 420/4325/23 в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
3. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від           29 травня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №420/4325/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                      О. А. Губська

Судді                                                                                М. В. Білак

                                                                                Ж.М. Мельник-Томенко