КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 жовтня 2023 року місто Київ.
Справа №377/615/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/15052/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача                                  Желепи О.В.,
суддів:                                                  Мазурик О.Ф., Немировської О.В.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2023 року 
у справі за заявою   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
 
ВСТАНОВИВ
 
Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2023 року матеріали справи направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Шевченківського районного суду міста Києва.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 05 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що місто Славутич Київської області не є місцем виконання виконавчого напису, оскільки у позивача відсутнє місце реєстрації у вказаному місті. Зазначає, що місце проживання позивача не є єдиною умовою для визначення підсудності за вибором позивача.
Зазначає, що судом проігноровані надані позивачем докази, які підтверджують можливість застосування альтернативної підсудності.
Звертає увагу, що в матеріалах справи наявна постанова ВП № 67322785 від 01.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження, з якої вбачається, що місцем виконання виконавчого документу було визначено саме місто Славутич Київської області. 
Також зазначає, що існує інша підстава для визначення підсудності за вибором позивача - місцезнаходження майна боржника, а саме місто Славутич Київської області.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
 
Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Направляючи матеріали справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, місцевий суд виходив з того, що місто Славутич Київської області не є місцем де зареєстрований відповідач та не є місцем виконання виконавчого напису. Справа підсудна Шевченківському суду з огляду на місцезнаходження відповідача на території Шевченківського району.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За загальним правилом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у ч.12 ст.28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Тлумачення ст.ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).
Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Вищевказані висновки зазначені в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 263/14171/19).
Позивач при зверненні з позовом використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Славутицького міського суду Київської області за останнім місцем своєї реєстрації та за місцем знаходження майна у місті Славутич Київської області відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами ч.ч.1-2 наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виходячи зі змісту ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Таким чином,  у розумінні  ст.24 Закону  України «Про виконавче  провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.
Та обставина, що місце знаходження приватного  виконавця  виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., який  відкрив виконавче провадження, є  адреса: м. Вишгород, промисловий майданчик «Карат», буд. 5-А, офіс 507, на правильність  обрання  позивачем підсудності  даної справи  не  впливає.
На підтвердження місцезнаходження свого майна, позивачем до суду першої інстанції були надані договір від 16.12.2005 року купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.31), витяг № 9314324 від 16.12.2005 серії СВХ № 926793 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 32).
В матеріалах справи також наявна постанова ВП № 67322785 від 01.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження, з якої вбачається, що місцем виконання виконавчого документу було визначено саме місто Славутич Київської області. 
 
Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 подано до суду за місцем виконання виконавчого напису - за місцем його проживання та місцем знаходження майна, що відповідає ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.12 ст.28 ЦПК України, а тому висновки місцевого суду, щодо підсудності справи Шевчеківському районному суду м.Києва, відповідно до місця знаходження відповідача є хибними.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що висновок суду є помилковим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Славутицького міського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                           О.В. Желепа 

Судді                                                                                                      О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська