ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2151/21  Номер провадження 22-ц/814/3884/23	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М., 
за участю секретаря судового засідання Кириченко В.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гонтара Валерія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 11:19:54 до 11:30:47; дата виготовлення повного тексту судового рішення – 08 травня 2023) у справі за позовом  ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким
розірвати договір купівлі-продажу сідла для кінного спорту Modigliani чорного кольору з розміром по вершнику 17,5, стремена Arena Aluplus в чорному кольорі, підпруги Acavallo в чорному кольорі розмір 125 та путлища Acavallo в чорному кольорі розмір 145, укладений між нею і відповідачем 15-17.03.2021;
стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на її користь попередню оплату 37 246 грн, неустойку на дату винесення рішення суду або повернення коштів, виходячи з розміру 744 грн 92 коп. (1% вартості замовлення) за кожен день прострочки в поверненні коштів, що станом на 03.12.2021 становило 9 683 грн 96 коп. та 3% річних в сумі 39,80 грн і понесені нею судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 14.03.2021 вона через мережу Інтернет в соціальній мережі Instagram за посиланням на магазин «La Cherie» зробила замовлення на поставку сідла для кінного спорту Modigliani чорного кольору з розміром по вершнику 17,5, стремен Arena Aluplus в чорному кольорі, підпруги Acavallo в чорному кольорі розмір 125 та путлища Acavallo в чорному кольорі розмір 145. Після обговорення умов з адміністратором магазину 15.03.2021 вона переказала грошові коштів у розмірі 33 929 грн на номер банківської картки відповідача як попередньої оплати за замовлений товар. 17.03.2021 вони з відповідачем спільно змінили замовлення в частині купівлі сідла Modigliani на сідло Modigliani артикул АС 9142 flocked panels і вона доплатила ще 3 317 грн, всього сплативши 37 246 грн, що становило половину вартості замовлення в розмірі 74 492 грн. 
Проте, відповідач замовлений товар в узгоджений строк не поставив, у телефонних перемовинах та в електронному листуванні тільки обіцяв поставити товар. 
20.09.2021 вона направила вимогу відповідачу про розірвання договору купівлі-продажу товару і просила повернути сплачену нею попередню оплату, яку він отримав 20.10.2021, однак ні товару, ні коштів їй не надав. 
Посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» та на Правила продажу товарів на замовлення та поза торгівельними або офісними приміщеннями, що затверджені Наказом Міністерства економіки України №103 від 19.04.2007, вважає, що вони з відповідачем уклали договір купівлі-продажу на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет. 
Оскільки відповідач не повернув їй сплачених нею коштів у строки передбачені ч.4 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів», то повинен сплатити їй неустойку в розмірі: 744 грн 92 коп. (1% вартості замовлення) х 13 днів (період 20.11.2021 по 03.12.2021) = 9 683 грн 96 коп. 
Посилаючись на положення ст.625 ЦПК України, вважає, що відповідач повинен їй сплатити 3% річних у розмірі: 37 246 грн х 3 х 13 днів /365/100=39,80 грн, оскільки не виконав грошове зобов`язання перед нею з повернення попередньої оплати товару. 

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокат Гонтар В.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції дав помилкову оцінку фактичним обставинам, зокрема дійшов неправильного висновку щодо продовження сторонами за взаємною згодою строку виконання зобов`язання із поставки замовлених товарів, а також про те, що виконання обов`язку із поставки товару із запізненням звільняє відповідача від обов`язку сплатити неустойку і три проценти річних.
З посиланням на висновки Верховного Суду у конкретних справах наголошується, що повернення попередньої оплати є грошовим зобов`язанням у розумінні ст.625 ЦК України, тому відповідач, не виконавши вимогу позивачки про повернення попередньої оплати від 20 листопада 2021 року, має нести негативні наслідки за порушення грошового зобов`язання. 

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2021 року позивачка ОСОБА_1 замовила у відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сідло для кінного спорту Modigliani чорного кольору з розміром по вершнику 17,5, стремена Arena Aluplus в чорному кольорі, підпругу Acavallo в чорному кольорі розмір 125 та путлища Acavallo в чорному кольорі розмір 145. 
Сторони домовились про ціну, про попередню оплату в розмірі 50% вартості товару, умови поставки товару. 
15.03.2021 позивач переказала грошові кошти в сумі 33 929 грн на номер банківської картки ПриватБанку відповідача як попередню оплату за товар.
17.03.2021 сторони змінили замовлення в частині поставки сідла Modigliani на сідло Modigliani артикул АС 9142 flosked papels та позивач доплатила 3 317 грн попередньої оплати, сплативши всього 37 246 грн, що становило 50% вартості замовлення в розмірі 74 492 грн.
20 вересня 2021 року позивачка зверталася до відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу. 
Як слідує із електронного листування між сторонами, 01 жовтня 2021 року позивачка погодилася на пропозицію відповідача дочекатися отримання замовленого нею товару з Італії. 
22 лютого 2022 року відповідач повідомив позивачку, що з Італії надійшов замовлений нею товар і надав знижку з розмірі 10% вартості за тривалий час очікування виконання замовлення, на що позивачка погодилася, надавши адресу для надіслання товару; сторони узгодили залишок грошової суми, що повинна сплатити позивачка – 33 253 грн. Вказані обставини встановлені судом із електронної переписки сторін, що не оспорюється позивачем. 
23 лютого 2022 року відповідач надіслав позивачці товар «Новою поштою», що підтверджується експрес-накладною №20450522037151 від 23.02.2022, який вона отримала 25 лютого 2022 року та перерахувала на рахунок відповідача кошти в сумі 33 253 грн, що підтверджується фіскальним чеком на переказ коштів «Експрес» №ФН 633078.26 8231 від 25.02.2022.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони виконали договір в повному обсязі, розірвання цього договору не відбулося і у відповідача не виникло зобов`язання щодо повернення позивачу будь-яких грошей, в тому числі і похідні від цього зобов`язання в вигляді неустойки та річних.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Спірні правовідносини врегульовані нормами ЗУ «Про захист прав споживачів» і ЦК України. 
Як на правову підставу заявлених вимог, позивачка посилається, зокрема на норми ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою визначені права споживача в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями.
Відповідно до п.9) ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця.
Матеріалами справи підтверджено, що договір між сторонами був укладений через мережу Інтернет в соціальній мережі Instagram за посиланням на магазин «La Cherie».
Отже, між сторонами був укладений договір на відстані, тобто договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку - електронні комунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет (п.8), п.11 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Статтею 13 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначені такі права споживача у разі укладення договору на відстані.
Споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.
Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.
У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.
Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев`яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження (ч.4).
У разі коли інше не передбачено договором, споживач не має права розірвати договір, укладений на відстані, якщо:
1) надання послуги або поставка товару електронними засобами зв`язку за згодою споживача відбулися до закінчення строку розірвання договору, визначеного у частині четвертій цієї статті, про що споживачеві було повідомлено у підтвердженні інформації;
2) ціна товару або послуги залежить від котировок на фінансовому ринку, тобто поза контролем продавця;
3) договір стосується виготовлення або переробки товару на замовлення споживача, тобто якщо товар не може бути проданий іншим особам або може бути проданий лише з істотними фінансовими втратами для продавця (виконавця);
4) споживач відкрив аудіо- чи відеокасету або носій комп`ютерного забезпечення, які постачаються запечатаними;
5) договір стосується доставки періодичних видань;
6) договір стосується лотерей чи інших азартних ігор (ч.5).
Якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.
У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору (ч.6).
Частиною 7 цієї норми передбачено, що до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону, згідно яких:
У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена.
Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою.
Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції.
У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості (ч.5).
Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача.
У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції (ч.6).
Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані.
Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору (ч.7).
У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору (ч.8).
Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей (ч.9).
Аналіз наведених спеціальних норм дає підстави для висновку про те, що споживач має право вимагати розірвання договору протягом 14 днів з дня отримання підтвердження інформації (ч.2, ч.3 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів») або з дня отримання товару (речі). Повернення отриманої речі продавцю є дією, яка свідчить про розірвання договору.
Відповідальність продавця у виді сплати неустойки в розмірі одного відсотка вартості продукції настає у разі, якщо після отримання товару (речі) споживач повідомив продавця протягом 14 днів про розірвання договору і зберігає у себе придбану річ або ж повернув продавцю товар і висунув вимогу про повернення коштів, проте продавець у встановлений строк отримані від споживача кошти, зокрема попередню оплату не повернув. 
У межах розгляду цієї справи встановлено, що сторони у дистанційному порядку (через мережу Інтернет) узгодили асортимент товару, його вартість, розмір попередньої оплати і орієнтовний строк поставки товару (а.с.18-50). Позивачка сплатила обумовлену суму попередньої оплати
20 вересня 2021 року – після сплину 14 днів з моменту узгодження умов договору і внесення попередньої оплати, але до отримання товару, позивачка висунула вимогу про розірвання договору купівлі-продажу, проте 25 лютого 2022 року отримала від продавця товар і сплатила решту його вартості. Після отримання товару позивачка жодних дій, передбачених ст.12, ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», що стосуються розірвання договору, не вчинила, тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у виді сплати неустойки відповідно до ч.9 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів». 
Суд першої інстанції, проаналізувавши зазначені обставини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладений договір виконаний сторонами у повному обсязі, позивачка як споживач фактично погодилася із продовженням строку поставки товару.
За змістом статтей 651 – 653 ЦК України договір може бути розірваний у випадку, якщо не закінчився строк його дії і він (договір) не виконаний сторонами повністю або частково.
Оскільки укладений між сторонами договір є виконаним, то вимога про його розірвання не може бути задоволена. 
Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.
Згідно ч.3 ст.693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Статтею 536 ЦК України встановлений обов`язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами згідно умов договору або відповідно до закону, що не виключає можливість застосування ч.2 ст.625 ЦК України.
За змістом наведених норм покупець має право на отримання процентів за користування грошовими коштами (попередньою оплатою) у разі порушення продавцем узгодженого між сторонами строку передання товару.
Зі змісту листування між сторонами – покупцем і продавцем, вбачається, що ними узгоджений орієнтовний строк передачі товару, у подальшому позивачка як покупець фактично погодила кінцевий строк передачі товару – 25 лютого 2022 року, шляхом прийняття товару і оплати решти його вартості, отже відсутні підстави стверджувати, що відповідач як продавець порушив визначний договором строк передачі товару. 
       Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Отже, в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд   
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гонтара Валерія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2023 року.

     Головуючий суддя                                                      О.А.Лобов  

     Судді                                                                            А.І.Дорош 

В.М.Триголов