ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7325/23 Справа № 177/606/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 177/606/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року, постановлену у складі судді Строгової Г.Г., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь позивача 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та судовий збір на користь держави в розмірі 992,40 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року залишено без змін.

В червні 2023 року АТ «Українська залізниця» звернулось до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з добровільним виконанням боржником рішення суду.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року в задоволенні заяви АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою заявник АТ «Українська залізниця» подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду скасувати та визнати виконавчий документ виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області по справі 177/606/22 щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування зазначив, що суд, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, припустився неправильного тлумачення пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, відповідно до якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається зокрема дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
З урахуванням зазначеного, з суми відшкодування моральної шкоди стягнутої на користь позивача ОСОБА_1 було утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Вважає, що відповідачем цілком правомірно було виплачено позивачу моральну шкоду у розмірі 125976 грн. після утримання з суми, стягнутої судом, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів скарги, просив її відхилити, ухвалу суду залишити без змін.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції повністю відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2023 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь позивача 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та судовий збір на користь держави в розмірі 992,40 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Залишаючи без задоволення заяву АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем всупереч норм чинного законодавства утримано з визначеної судом суми моральної шкоди, податок на дохід з фізичних осіб та військовий збір, що свідчить про те, що рішення суду виконано не в повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. 

Відповідно до положень частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16 січня 2018 року в справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: 1) матеріально-правові зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобов`язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню АТ «Укрзалізниця» посилається на те, що рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2023 по справі № 177/606/22 виконано у повному обсязі повністю та після утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22176,00 грн. і військового збору в розмірі 1848,00 грн., 02 червня 2023 року перераховано позивачу належну їй суму відшкодування в розмірі 125975,00 грн. (150000,00 грн 22176,00 грн 1848,00 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями від 02.06.2023 (а.с. 113-114).
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі – Закон №466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).
Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
У попередній редакції зазначена норма права передбачала, щодо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.
Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».
Колегія суддів зауважує, що застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються:1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2)суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1св21).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

Таким чином, сума стягнута судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.
Крім того, ухвалюючи рішення по суті справи, суд першої інстанції зазначив, що кошти стягнуто без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб на, що АТ «Українська залізниця» уваги не звернуло та помилково утримало податок та збір. 

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що утримання з визначеної судом суми моральної шкоди, податок на дохід з фізичних осіб та військовий збір, свідчить про не виконання рішення суду в повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права. За таких обставин, на підставі ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишенню без змін.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.        

Судді:

Повне судове рішення складено 01 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв