П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 489/4486/23	

Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,          
                                                  В С Т А Н О В И Л А:

08 серпня 2023 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови від 27 липня 2023 року серії ЕАС № 7406656 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України   про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова незаконна та підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова не відповідає обставинам справи, винесена із порушенням вимог чинного законодавства. Також позивач зазначала, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на лазерний вимірювач швидкості руху як на доказ адміністративного правопорушення. Позивач посилалася на те, що інспектор не мав права фіксувати швидкість, тримаючи пристрій у руках, оскільки це є порушенням Закону України «Про національну поліцію» і спотворює результати вимірювання. 
ОСОБА_1 звертала увагу на те, що патрульні поліцейські корвету 0423 не уповноважені здійснювати патрулювання в районі Одеського шосе та складати постанови, оскільки, відповідно до розстановки сил та засобів батальйону № 3 УПП в Миколаївській області 27.07.2023 зоною оперативного реагування корвету 0423 були Центральний ринок, вул. Соборна від вул. Адміральська до пр. Центрального.
Додатково позивач просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 547,54 грн 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 27 липня 2023 року керувала транспортним засобом «Nissan Almera», державний номер « НОМЕР_1 », в м. Миколаєві по Одеському шосе, 93, перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з чим, працівником поліції було прийнято рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Правопорушення було зафіксоване належним способом, а саме - лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ № ТС008381 та підтверджено відеозаписом. Вказаний засіб відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів та конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Постанова про накладення адміністративного стягнення є законною, тому відсутні підстави для її скасування. Крім того, відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що розмір гонорару має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. 
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7406656 від 27.07.2023 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.   
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволення адміністративного позову повністю. Зокрема, апелянт наполягає на необґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Також апелянт вказував, що відеозапис з лазерного вимірювача швидкості «TruCam» відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотримання закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи. 
Додатково апелянт посилався на «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.11.2015 № 1395, відповідно до якої,  постанова про накладення стягнення не передбачає внесення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
Постановою Управління патрульної поліції Миколаївської області Департаменту патрульної поліції України серії ЕАС № 7406656 від 27 липня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом «Nissan Almera», державний номер « НОМЕР_1 », в м. Миколаєві, шосе Одеське, 93 км., з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху більше як на 20 км/год, яка рухалась зі швидкістю 80 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушила п.12.4 ПДР України. Вказаною постановою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за правопорушення передбачене частино 1 статті 122 КУпАП.
Не погоджуючись з притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній постанові не міститься будь-яких посилань на технічний засіб, на який здійснено фіксування вказаного правопорушення, а саме перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху. Таким чином вина позивача у вчиненні нею адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Суд також вважав, що посадовою особою органу патрульної поліції, якою прийнято постанову, не встановлювалась наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи (водія) в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі не заслуховувались пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не розглядались клопотання, не перевірялись докази правопорушення тощо.
Суд першої інстанції на підставі доводів позивача про відсутність підстав для здійснення патрулювання поліцейським корветом 0423 в районі Одеського шосе та відсутності відомостей отримання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM № ТС008381 патрульним поліцейським складу корвету 0423 на час винесення оскаржуваної постанови зазначив, що наведене нівелює принципи обґрунтованості та всебічності вирішення справи про адміністративне правопорушення та безумовно спростовує правомірність рішення патрульного поліцейського про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, підпунктом “б” п. 12.9 Правил дорожнього руху України чітко визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7 ПДР України, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. "и" п. 30.3 цих Правил.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Департамент патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучили компакт-диск з результатами фіксації руху транспортного засобу «Nissan Almera», номерний знак « НОМЕР_1 », однак відеозаписи не містять назву та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху, дату, час та місце вчинення правопорушення; швидкість руху автомобіля; обмеження швидкості на даній ділянці дороги. (а.с.76).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, надані докази не підтверджують вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, яке передбачено частиною першою статті 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що вина позивача у вчиненні нею адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Посилання апелянта на Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до якої,  постанова про накладення стягнення не передбачає внесення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не мають значення для вирішення даного спору, оскільки долучений Департаментом патрульної поліції відеозапис не містить інформацію, яка б підтверджувала вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 311,315, 316, 321, 322, 325,272 КАС України, колегія суддів   
                                                                                                    П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 листопада 2023 року – залишити без змін.   
Постанова     апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.
          
Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко