Справа № 352/1406/23 
Провадження № 33/4808/820/23 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М. 
Суддя-доповідач Гриновецький 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Дороніна А.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду від 4 жовтня 2023 року щодо нього,

                в с т а н о в и в :

Цією постановою                         ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17.06.2023 о 06 год. 37 хв. на вул. Калуське шосе в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «Шевроле» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В апеляційній захисник Дука І.Д. вказує, що суд при винесенні постанови не з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив всі докази, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам і фактам, а також розглянув справу без його участі, фактично позбавивши його права надати свої пояснення чи заперечення. Звертає увагу на те, що як вбачається з відеозапису події підтверджується факт невиконання поліцейським умови щодо оголошення погоджених МОЗ та МВС ознак конкретного сп`яніння, які він виявив, натомість поліцейський пропонує проїхати в медичний заклад. Акцентує увагу на тому, що як вбачається з відеозаписів події, підстави для зупинки транспортного засобу відсутні та у самому протоколі і матеріалах справи відсутнє задокументоване порушення ПДР. Апеляційну скаргу було подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, в причинах поновлення строку ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції його не викликав в судове засідання, тому йому об`єктивно не було відомо про існування постанови суду, а оскаржувану постанову отримав тільки 26 жовтня 2023 року. Враховуючи наведені обставини, просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі. 

Пропущений апелянтом апеляційний строк підлягає поновленню для забезпечення доступу особи до правосуддя в умовах воєнного стану. При цьому суддя-доповідач вважає істотною обставиною те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови він отримав із запізненням, підшуковував адвоката, що перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо   ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
В діях   ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.
Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист. 
Розгляд справи без участі водія ОСОБА_1 слід вважати поспішним, який привів до порушення його права на захист.
Обгрунтованою є позиція захисника про те, що водія ОСОБА_1 було зупинено безпричинно, що узгоджується з даними відеозапису події та матеріалів справи. Це є порушенням положень ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» та ПДР. Таке порушення апеляційний суд розцінює істотним, яке відповідно до правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.
Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апелянта про те, що поліцейські перед початком огляду водія не зазначили ознак його сп`яніння, які б давали правові підстави для початку такого огляду. На відеозаписі поведінка водія цілком нормальна, адекватна, мова чітка, очевидних ознак сп`яніння не видно.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що   ОСОБА_2 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за  ст.130 ч.1 КУпАП.
К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Тисменицького районного суду від 4.10.2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Б.М. Гриновецький