ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року 
м.Черкаси   

Справа № 693/269/23		
Провадження № 22-ц/821/1764/23		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої          Карпенко О.В.
суддів                                  Гончар Н.І., Василенко Л.І.
за участю секретаря Винник І.М.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Стовбуна Олександра Анатолійовича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Коцюбинської Ю.Д. в приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області; повний текст судового рішення складений 29 серпня 2023 року ) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

07 березня 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання .
В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а матір`ю являється ОСОБА_2 . 
Згідно рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 31.05.2022, відповідач на користь позивача зобов`язана сплачувати аліменти до 04.03.2023.
Вказує, що на момент звернення з позовом до суду, строк стягнення аліментів закінчився, але син навчається в ДНЗ «Жашківський АТПЛ» з 01.09.2022 по 30.11.2023.
Вважає, що відповідач повинна надавати матеріальну допомогу, так як не являється інвалідом, непрацездатною особою. 
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд винести рішення, яким стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 батька повнолітнього сина , який продовжує навчання - ОСОБА_3 у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) , починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, 30.11.2023, але не більш ніж до досягнення ним 23-річного віку. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження неспроможності ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, були надані належні докази, які підтверджують факт проходження відповідачкою лікування, що потребує значних коштів, відсутність у вказаної особи роботи з 06.12.2021 року та її проживання з батьком - пенсіонером.
Задовольняючи вимоги відповідача в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких заперечень щодо їх розміру не надав, у зв`язку із чим дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 26 вересня 2023 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Стовбун О.А., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції постановленим при невідповідності висновків суду обставинам справи та із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обгрунтування апеляційної скарги аналогічне обгрунтуванню позовних вимог, крім того, скаржником зазначено, що ОСОБА_3 закінчить навчання в ДНЗ «Жашківський АТПЛ» 30.11.2023 та одразу вступить на навчання на 1 курс 12-ім групи денної форми навчання Уманського національного університету, що підтверджується довідкою від 04.09.2023. 
Вище викладені обставини та докази підтверджують, що ОСОБА_3 потрібні кошти на навчання, проживання, одяг та харчування.
Обгрунтування відповідача про неможливість надання нею матеріальної допомоги повнолітньому сину свідчить лише про відсутність власного волевиявлення допомоги своєму синові, попри те, що дитина дійсно потребує великих фінансових витрат, пов`язаних із навчанням. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - адвокат Головатюк В.В., просить в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Стовбуна О.А. відмовити, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін, вважаючи, що судом при прийняті рішення в повній мірі з'ясовано всі обставини справи та надано відповідні висновки доводам викладених стороною відповідача у відзиві, а даводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Фактичні обставини справи 

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 .
Згідно довідки №96 від 16.02.2023 р., ОСОБА_3 дійсно навчається в ДНЗ «Жашківський АТПЛ» з 01.09.2022 – 30.11.2023 р.н., на денній формі навчання.
Згідно довідки № 406/06-04 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.03.1992, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.07.2005, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 03.09.2004.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1431 від 27.08.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.07.2005 по теперішній час.
Згідно довідки № 27-06/548, від 04.09.2023, виданої деканом факультету ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є студентом першого курсу 12-ім групи денної форми навчання за державним замовленням на інженерно-технологічному факультеті Уманського національного університету садівництва ІV рівня акредитації (а.с. 82).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Стовбуна О.А. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Разом з тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання  і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.
Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. 
У справі, яка переглядається, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, на час звернення із даним позовом навчався в ДНЗ «Жашківський АТПЛ», а під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, навчається на денній формі навчання в Уманському національному університеті садівництва, термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на надані відповідачем копії медичних довідок, проходження нею лікування, що потребує значних коштів та проживання відповідачки разом з батьком пенсіонером.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки згідно норм Сімейного Кодексу України обов`язок утримання в тому числі повнолітніх дітей, покладається на обох батьків та при умові, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.
Колегія суддів, перевіривши наведені позивачем доводи, а також заперечення відповідача, дійшла висновку, що доводи ОСОБА_2 знаходять своє підтвердження в тому, що на час розгляду даної справи відповідачка не працює та не має постійного доходу, проте, не погоджується із висновком суду першої інстанції, що вона не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.
В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження значних витрат, які відповідачка несе на своє лікування, а надані ОСОБА_2 копії виписок із медичної документації лише свідчать про проходження нею обстеження в медичних закладах.
Матеріали справи також не містять доказів її перебування на обліку у центрі зайнятості.
Колегія суддів  зауважує, що ОСОБА_2  є особою працездатного віку, якій не встановлено інвалідність чи обмеження на працю і вона має можливість надавати сину матеріальну допомогу.
Щодо посилання відповідача на її проживання із батьком – пенсіонером, якого вона утримує, то колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту утримання ОСОБА_2 батька пенсіонера. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, батько відповідачки є особою, якій встановлено забезпечення у вигляді пенсії.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем змінено місце свого проживання, що підтверджується листом, направленим на електронну адресу апеляційного суду, тому її посилання на проживання із батьком пенсіонером, не відповідають дійсності.
Також матеріали справи не містять будь-яких інших об`єктивних доказів перебування на утриманні у відповідача ОСОБА_2 інших осіб.
Оскільки повнолітній син ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, він позбавлений можливості працевлаштуватися, а тому потребує матеріальної допомоги на своє навчання.
Проте, колегія суддів зауважує, що вимоги про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача є необґрунтованими, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем не надано. 
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням доказів, наданих сторонами, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви (07.03.2023) і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана представником ОСОБА_1 – адвокатом Стовбуном О.А. апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.
Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник відповідача надав до суду Договір про надання правничої допомоги № 54 від 17 травня 2023 року (а.с. 44-45), попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 46), Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 54 від 17.05.2023 (а.с. 47) та квитанцію про сплату № 242597056 №16 від 25.05.2023 на суму 3 500 грн.(а.с. 48).
Розділом 4 Договору про надання правничої допомоги № 54 від 17 травня 2023 року передбачено, що за надання правничої допомоги клієнт сплачує Бюро гонорар у розмірі 6 500,00 грн. Правнича допомога передається Бюро та приймається клієнтом за актом приймання-передачі правничої допомоги. Розрахунки за договором здійснюється клієнтом на протязі 5 робочих днів з підписання Акту. Гонорар може бути зменшений чи збільшений в залежності від обсягу наданої допомоги. Кінцевий розмір гонорару вважається узгодженим з моменту підписання Акту сторонами.
Згідно Акту приймання передачі наданих послуг № 1 від 17.05.2023, вбачається, що загальна вартість послуг складає 3 500,00 грн.
Сплата коштів за надання правової допомоги у розмірі 3 500 грн також підтверджується квитанцією № 242597056 №16 від 25.05.2023.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судова колегія, враховуючи, що клопотання передбачене ч. 5 ст. 137 ЦПК України, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у матеріалах справи відсутнє, беручи до уваги вище наведені правові норми та обставини, вважає, що стороною відповідача підтверджено належними та допустимими доказами витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн як такі, що узгоджені між клієнтом та адвокатом у договорі про надання правової допомоги, докази які подані у визначені ЦПК України порядку та строки.
Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що апеляційний суд прийшов до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, то з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1 750,00 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 374,376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –адвоката Стовбуна Олександра Анатолійовича - задовольнити частково.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 07 березня 2023 року і до закінчення сином навчання чи досягнення ним 23-річного віку.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 750,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                  О.В. Карпенко

Судді         Н.І. Гончар

       Л.І. Василенко