Справа № 464/5373/23                                Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 33/811/1346/23                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не надано, місце проживання: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору на користь держави.
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30.07.2023 року о 23:50 год. по вул. Зубрівська, 1Б у м. Львові керував автомобілем марки «Honda CR-V», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження огляду в медичному закладі на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
На постанову судді Шайген Т. Я. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що з оскаржуваною постановою категорично не погоджується у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.
Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при зупинці його автомобіля 30.07.2023 року, працівники поліції не повідомили жодних обґрунтованих і законних підстав для такої зупинки, а лише зіслалися про надходження незрозумілого апелянту виклику на гарячу лінію поліції (дослівно сказали «дзвінок на 102») якого насправді не було.
Стверджує, що в межах даної справи суд першої інстанції не дослідив відеозаписів камер поліцейських на предмет встановлення Факту цієї незаконної зупинки автомобіля апелянта.
Зазначає, що відсутність на відеозаписі камер поліцейських інформації про «дзвінок на 102» та інше порушення апелянтом ПДР, свідчить про неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення та підтверджує незаконність складеного протоколу та ухвалення судом оскаржуваної постанови.
Стверджує, що посилання судді на те, що під час розгляду справи апелянт причину відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння не надав, є повністю правильним, адже апелянт взагалі не відмовлявся від його проходження, а тому він об`єктивно й не міг назвати таку причину та тим більше зазначати про неї під час розгляду справи судом. Натомість, враховуючи пізній час 23.50 год. зупинення без зазначення жодних законних підстав його автомобіля працівниками поліції та початок через 10 хв. комендантської години о 00.00 год., апелянт хотів з`ясувати яким чином мають відбуватися необхідні процедури з розгляду справи про адміністративне правопорушення за вказаних умов та врахуванням того, що вдома на нього чекають та уже переживають двоє неповнолітніх дітей ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які проживають з апелянтом та перебувають на його одноособовому вихованні та утриманні у зв`язку зі смертю дружини апелянта ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та яким він перед зупинкою працівниками поліції повідомив, що за 5 хв. буде вдома.
Вважає, що поліцейські розуміючи, що апелянт дійсно дуже спішить до дому свідомо штучно створили умови для оформлення протоколу нібито через відмову апелянта від проходження медичного огляду.
Стверджує, що наведені докази свідчать про те, що поліцейськими не було дотримано процедури оформлення адміністративного правопорушення, процедури проведення огляду на стан сп`яніння апелянта, відео доказ не повно відображає зафіксовану подію, що в свою чергу тягне за собою визнання недійсними результату такого «огляду», порушення порядку складення протоколу і як наслідок скасування оскаржуваної постанови та звільнення від ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначає, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів. 
Просить суд звернути увагу на те, що він працює водієм таксі і це є єдиним джерелом доходів його сім" яка складається з нього та двох його неповнолітніх дітей (напівсиріт).
Вважає, що результаті поверхневого та неналежного розгляду справи судом першої інстанції існує реальна загроза позбавлення апелянта та його сім`ї засобів до існування через позбавлення роботи та накладення великого штрафу.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та ін.
З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадження вказаних вимог закону дотримався.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 509000 від 30 липня 2023 року, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;
- відеозаписом з місця події, що мала місце 30.07.2023, де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо його безпідставної зупинки працівниками поліції, слід зазначити наступне.
Згідно із п.10 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб. Частиною 5 цієї статті встановлено, що поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу згідно із ч.6 даної статті. 
Як вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду справи відеозапису автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений 30.07.2023 року о 23:50 год. по вул. Зубрівська, 1Б у м. Львові , під час перевірки документів у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, проведено у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» поверхневий огляд автомобіля та речей, проти якого ОСОБА_1 не заперечував та від проходження огляду в медичному закладі на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Таким чином з відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи вбачається, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та огляд автомобіля і речей здійснювався працівниками поліції відповідно до вимог закону.
Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
 Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 р.
Згідно з п. 6, п. 7 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
 У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці чи в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
При цьому в Інструкції вказано, що огляд на стан наркотичного сп`яніння правоохоронці проводять не на місці зупинки транспортного засобу, а у спеціальному медичному закладі. Так, розділом ІІІ Інструкції передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, яким за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. 
Крім цього, згідно п. 9 розділу ІІ «Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції  за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан спяніння на вимогу працівника поліції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Альберт БЕЛЕНА