ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9922/23 Справа № 209/5487/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, – 

                                             В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, виклала вимогу про скасування оскаржуваної ухвалу та направлення справи на розгляд до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги право позивача на пред`явлення позову про стягнення аліментів за своїм зареєстрованим місцем проживання на підставі частини першої статті 28 ЦПК України. Позивачка зазначає, що зареєстрованим місцем її проживання як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_1 , а тому суд мав передати справу на розгляд до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка судового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що ні позивачка, ні відповідач не зареєстровані та не проживають на території Дніпровського району міста Кам`янського Дніпропетровської області, а оскільки відповідач проживає в межах територіальної юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова, судом було зроблено висновок про необхідність у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України передати справу до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування фізичної особи – відповідача.

Проте, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підсудність – це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність (юрисдикція) – це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток із вказаного правила становлять альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) – це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Частиною першою статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду (частина друга статті 31 ЦПК України).

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Встановлено, що згідно відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, у межах Кам`янської міської територіальної громади відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.42).

       Відповідно до відповіді № 272139 від 13 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43-44).

Згідно довідки від 02 квітня 2022 року № 1228-7000165636 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Відділом соціальної захисту населення та охорони здоров`я Верхівцевської міської ради, позивачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

       Суд апеляційної інстанції приймає до уваги посилання позивачки, що вона невірно визначила суд для пред`явлення позову, фактично вона намагалася пред`явити позов за своїм зареєстрованим місцем проживання – АДРЕСА_1 , який територіально підсудний Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, належить виключно позивачеві.
       Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що справу необхідно передати до відповідного суду за територіальною юрисдикцією за зареєстрованим місцем проживання позивачки.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
       Згідно з частиною першою статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

       За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду скасувати та направити справу на розгляд за встановленою підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись статтями 259,268,374,378,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду – скасувати та направити справу на розгляд за встановленою підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року.

Судді: