ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/4424/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники сторін у судове засідання не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 (складено та підписано 12.10.2023, суддя Гут С.Ф.)
по справі №916/4424/23
за позовом  ОСОБА_1 
до Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" 
про визнання недійсним зборів та скасування реєстрації змін про керівника

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (далі – ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", відповідач), в якій просив визнати недійсним рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023, оформлені Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 та скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін про юридичну особу в частині зміни керівника (голови) ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" запис №1005431070010003322 від 27.09.2023.
Також, позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив суд першої інстанції:
- зупинити дію оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023; 
- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання рішення ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 та/або інших рішень.
В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що оскаржуване рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" прийнято із порушенням вимог законодавства України. При цьому обране оскаржуваним рішенням правління організації має можливість провести певні зміни, які матимуть наслідком проведення нових реєстраційних дії відносно ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", в т.ч. стосовно зміни керівника, зміни органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача, адже виникне необхідність звернення із новими позовами, що унеможливить поновлення порушених прав позивача в межах одного позовного провадження. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 по даній справі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, вжито заходи забезпечення позову шляхом: 
- зупинення дії оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023;
- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання інших рішень ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА".
У задоволенні решти заяви відмовлено.
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції пославшись на висновки викладені у постановах Верховного Суду місцевий господарський суд зазначив, що обрані позивачем заходи забезпечення позову, з урахуванням визначеного предмету позову, відповідають вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є такими, що спроможні забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову.
Поряд з цим, місцевий господарський суд зазначив про неможливість забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційної дії, яка вже була вчинена, адже скасування відповідного запису у ЄДР і є предметом позовних вимог у межах цієї справи. Тобто, відповідні відомості вже внесені до ЄДР    і скаржник вимагає скасувати відповідний запис.
Не погодившись із даною ухвалою до Південного-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, з огляду на таке. 
Так, за твердженням апелянта, такий вид заходу забезпечення позову, як зупинення рішення загальних зборів ГО не передбачений частиною першою статті 137 ГПК України.
В свою чергу, як на тому наголошує скаржник, ані позивач, ані місцевий господарський суд не навели відповідних посилань на інші закони чи міжнародні договори, якими б були передбачені заходи забезпечення позову, які просив вжити позивача та які були вжиті судом.
Посилаючись на правову позицію викладену у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, скаржник зазначає, що у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ані процесуальним законом, ані іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України). 
Наголошує апелянт й на тому, що у даному випадку суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали послався на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду з подібних відносин, однак, не застосував норми процесуального права з урахуванням правової позиції викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка має перевагу перед позиціями Верховного Суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.20223 відкрито апеляційне провадження по справі №916/4424/23 за апеляційною скаргою ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 та призначено справу до розгляду на 13.12.2023.
До суду апеляційної інстанції 13.12.2023 надійшла заява ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" в якій апелянт просить закрити апеляційне провадження по справі №916/4424/23 за апеляційною скаргою ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2023.
В обґрунтування даної заяви апелянт зазначає, що 20.11.2023 Господарським судом Одеської області по цій справі було винесено ухвалу, якою скасовано вжиті оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 заходи забезпечення позову. 
Відтак, на переконання апелянта, наразі відсутній предмет оскарження, що на підставі ст. 231 ГПК України є підставою для закриття апеляційного провадження.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду розглянувши таке клопотання зазначає наступне. 
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
За приписами ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом. 
Статтею 264 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Відтак, у даному випадку законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для закриття провадження по справі, до яких не віднесено такої підстави для закриття апеляційного провадження, як скасування судом першої інстанції заходів забезпечення позову, у разі оскарження ухвали про вжиття таких заходів. 
Щодо посилання апелянта у заяві про закриття провадження по справі на приписи  п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, колегія суддів зазначає таке. 
Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. 
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
Подібні висновки були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 910/23359/15, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 18.07.2019 у справі № 916/3147/16, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 18.07.2023 у справі № 906/1357/20, від 16.08.2023 у справі № 910/5571/22.
Однак, у даному випадку апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що станом на теперішній час існують підстави для закриття провадження по справу у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
До того ж, колегія суддів наголошує на тому, що судом апеляційної інстанції не вирішується справа по суті, а переглядається ухвала суду першої інстанції щодо вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на наведене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття провадження по справі, з підстав наведених відповідачем у відповідному клопотанні, а тому відмовляє у його задоволенні. 
У судове засідання призначене на 13.12.2023 представники сторін не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 
Враховуючи наведене, а також те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, за наявними матеріалами справи. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача
Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі №   916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №   904/1417/19.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.
Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).
Оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).
Як вже було зазначено вище, у заяві про забезпечення позову позивач просив, серед іншого, зупинити дію оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023.
Проте, колегія суддів зазначає, що такий вид заходу забезпечення позову як зупинення рішення загальних зборів уповноважених осіб Громадського об`єднання  не передбачений частиною першою статті 137 ГПК.
Водночас, нормами пункту 10 частин першої статті 137 ГПК встановлено, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Отже, за змістом статті 137 ГПК (положення частини першої якої містять вичерпний перелік заходів забезпечення позову), якщо сторона просить вжити захід забезпечення позову, що прямо не передбачений цим процесуальним законом (статтею 137 ГПК), суд на вимогу учасника справи може вжити такий захід забезпечення, що визначений іншим нормативним актом - законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Втім, звертаючись до суду першої інстанції із відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивачем не було наведено посилань на інші закони чи міжнародні договори, якими би були передбачені заходи забезпечення позову, про вжиття яких він просив.
У пояснювальній записці до Закону №460-IX від 15.01.2020 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України" щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ зазначено, що внесення змін до процесуального законодавства дасть змогу нівелювати можливість зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, зокрема, були вилучені деякі види забезпечення позову.
Тобто, починаючи з 08.02.2020 частиною першою статті 137 ГПК визначено  вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який (перелік) може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини першої цієї статті).
При цьому, не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21  та постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №916/493/22. 
З приводу посилання суду першої інстанції на те, що обрані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення спірних зборів уповноважених осіб організації, з урахуванням визначеного предмету позову, відповідають вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є такими, що спроможні забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову, із посилання на правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.06.2022 р. у справі № 911/3616/21 (911/184/22) та від 12.09.2022 р. у справі № 911/172/22, колегія суддів зазначає таке.
Господарський процесуальний закон визначає процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду (постанови Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі №914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 19.04.2023 у справі №909/615/15).
У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що у даному випадку норми процесуального права (статті 137 ГПК) мають бути застосовані з урахуванням правової позиції, викладеної об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21, а тому є помилковими висновки суду першої інстанції, які ґрунтуються на правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі №914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 19.04.2023 у справі №909/615/15, адже останні не мають переваги над висновками об`єднаної палати  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.07.2022 у справі №910/4445/21. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у спорі про визнання недійсним рішення зборів уповноважених осіб організації вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії зазначеного рішення не допускається, оскільки цей захід не належить до вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України, прямо не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), як цього вимагають положення пункту 10 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, є помилковим висновок місцевого господарського суду про можливість вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023.
Щодо вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову у вигляді заборони здійснення реєстраційних дій, зокрема: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання інших рішень ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", колегія суддів зазначає таке. 
Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію. 
Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.
Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19.
Разом з цим, у даному випадку суд апеляційної інстанції враховує висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22, відповідно до яких забороні підлягає вчинення не будь-яких дій, зокрема, внесення до ЄДР не будь-яких відомостей стосовно товариства, а лише тих, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету позову. 
Так, позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову, являються предмет і підстава.
Так, у даному випадку, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача в якій просив визнати недійсним рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023, оформлені Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 та скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін про юридичну особу в частині зміни керівника (голови) ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" запис №1005431070010003322 від 27.09.2023.
Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на виконання оскаржуваного позивачем рішення уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" 27.09.2023 було внесено відповідний запис – №1005431070010003322 про зміну керівника відповідача. 
Отже, реєстраційні дії на підставі оспорюваного рішення зборів уповноважених осіб ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" вже вчинені шляхом внесення відповідного запису і є предметом позовних вимог, які підлягають дослідженню і оцінці при вирішенні спору по суті, а тому, неможливо забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, які вже були вчинені.
Щодо вимоги позивача про забезпечення позову шляхом заборонити суб`єктам державної реєстрації вчиняти також реєстраційні дії на виконання інших рішень відповідача, колегія суддів зазначає таке.
Як вже було вказано вище, предметом позову у даній справі є конкретне рішення відповідача з яким не погоджується позивач. Інші ж рішення відповідача, які вже прийняті та можуть бути прийняті в майбутньому не стосуються предмету даного позову.
Разом з цим, оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд заборонив широке і по суті необмежене коло дій, зокрема, заборонив державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання інших рішень ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА".
Однак, суд першої інстанції жодним чином не аргументував, яким чином це забезпечить виконання судового рішення за позовом, яким оскаржується конкретне рішення відповідача щодо зміни керівника (голови) ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА".
Колегія суддів також зазначає, що оскарження учасником ГО "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" конкретного рішення зборів уповноважених осіб відповідача, яким змінено керівника організації, не означає, що збори уповноважених осіб відповідача не можуть ухвалювати інших рішень протягом всього періоду розгляду судом такого спору. Якщо ухвалені зборами уповноважених осіб відповідача рішення потребують реєстрації у ЄДР змін відомостей про юридичну особу, то суд не може забороняти вчиняти відповідні реєстраційні дії. Протилежний підхід означатиме блокування господарської діяльності громадської організації та надмірне втручання в його справи.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 по справі №915/531/22.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є необґрунтованими, вжиті без урахування предмету та підстав даного позову, а також без врахування висновків об`єднаної палати  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.07.2022 у справі №910/4445/21, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про  відмову у задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити. 
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 по справі №916/4424/23 скасувати. 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 18.12.2023.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Богатир К.В.

Суддя                                                                                   Філінюк І.Г.