ПОСТАНОВА                                                            
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 листопада 2023 року
 
м. Київ
 
справа № 932/4225/21

провадження № 61-4391св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року у складі судді Куцевола В. В., постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Космачевської Т. В., Халаджи О. В. та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позов мотивований тим, що упродовж 26 років починаючи з 1995 року позивач працював на підприємстві залізничного транспорту - Придніпровській залізниці, правонаступником усіх прав та обов`язків якої 
є АТ «Укрзалізниця».
 
Між сторонами 15 лютого 2019 року укладено трудовий договір № 34-2019, відповідно до якого та з урахуванням наказу АТ «Укрзалізниця» від 14 лютого 2019 року № 328/ос, наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» 
АТ «Укрзалізниця» від 14 лютого 2019 року № НОК-124/ос позивач 
з 18 лютого 2019 року призначений на посаду заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
 
Відповідно до пункту 7.1 трудового договору строк його дії установлений до 17 лютого 2020 року включно. На підставі статті 39-1 КЗпП України дію договору продовжено на невизначений строк у зв`язку з фактичним продовженням трудових відносин  та відсутністю вимог жодної із сторін щодо їх припинення. 
 
З 06 травня 2021 року позивача звільнено з посади заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на підставі наказу АТ «Укрзалізниця» від 
05 травня 2021 року № 4 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України.
 
Позивач вважав, що його звільнення є незаконним, оскільки позивачу ставиться за провину тривала втрата контролю над підпорядкованими працівниками, що полягало у відсутності контролю за підпорядкованими структурними підрозділами щодо виконання ними заходів із забезпечення безпеки руху в поїздній і маневровій роботі, відсутності контролю за організацією профілактичної роботи з питань безпеки руху поїздів, незабезпечення нормативів особистої участі в частині проведення мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, гарантування безпеки руху. Зазначав, що роботодавець не вказав, яке саме одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків допустив ОСОБА_1 .
 
ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ 
АТ «Укрзалізниця» від 05 травня 2021 року № 4 про притягнення 
ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення 
з посади заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України; поновити його на посаді заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця»; стягнути з АТ «Укрзалізниця» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 06 травня 
2021 року.
 
Суди розглядали справу неодноразово.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено.
 
Визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Укрзалізниця» від 05 травня 2021 року № 4 про звільнення ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України.
 
Поновлено ОСОБА_1   на посаді заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» 
АТ «Укрзалізниця».
 
Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2021 року до 07 грудня 2021 року 
у розмірі 371 266,28 грн.
 
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі 
та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм КЗпП України, оскільки не було разового порушення трудових обов`язків позивачем. Відповідач не довів причинно-наслідкового зв`язку між настанням аварії та рішеннями/діями чи бездіяльністю позивача, не довів факту разового невиконання посадових обов`язків, вимог внутрішніх нормативних документів, законодавства України, наявності вини у настанні надзвичайної події на залізничному транспорті. Суд вказав, що допустимого доказу причини аварії досі не існує, оскільки незалежне експертне дослідження не проводилось. Про виконання ремонтною бригадою позапланових робіт усі керівники за вертикаллю 
у службі колії та позивач дізнались вже після настання аварії. 
 
Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
 
Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.
 
У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.
 
Додаткове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 за надання правничої допомоги сплатив 50 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Договір укладений між АБ «Герман і Партнери» та ОСОБА_1 не містив обмежень в обсязі тих послуг, які мав надати виконавець під час супроводу справи № 932/4225/21. А тому суд не знайшов підстав для стягнення сум витрат на правову допомогу, що сплачені позивачем на виконання додаткової угоди № 2. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, суд урахував критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи 
з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
АТ «Укрзалізниця» залишено без задоволення. 
 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційні без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2022 року касаційну скаргу 
АТ «Укрзалізниця» задоволено.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що АТ «Укрзалізниця» не було належним чином повідомлено про розгляд апеляційним судом справи, що є обов?язковою підставою для скасування судового рішення. Суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання представника 
АТ «Укрзалізниця», не роз`яснив йому можливості брати участь у розгляді справи з використанням електронних засобів зв`язку.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишено без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Герман М. М. задоволено частково. 
 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
 
Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2021 року до 07 грудня 2021 року 
в розмірі 843 436,71 грн без утримання з цієї суми передбачених законом податків і обов`язкових платежів. 
 
Стягнено з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 000,00 грн. 
 
В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року залишено без змін. 
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 371 266,28 грн до 843 436,71 грн, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції, обчислюючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, взяв до уваги неправильний період, що передував звільненню.
 
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходив з їх доведеності.
 
В іншій частині апеляційний суд погодися з висновком суду першої інстанції.
 
Апеляційне оскарження додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року
 
Не погоджуючись з додатковим рішенням Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, АТ «Укрзалізниця» оскаржило його 08 липня 2022 року в апеляційному порядку.
 
Одночасно в апеляційній скарзі заявник ставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію додаткового рішення суду представник АТ «Укрзалізниця» отримав лише 09 червня 
2022 року, та як доказ додав роздруківку трекінгу поштових відправлень Укрпошти.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишено без руху до витребування справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишено без руху і надано строк для усунення недоліків скарги.
 
Ухвала мотивована тим, що заявнику необхідно протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали направити на адресу Дніпровського апеляційного суду виправлену апеляційну скаргу (з копіями), заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску строку апеляційного оскарження та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку.
 
13 березня 2023 року АТ «Укрзалізниця» подало до апеляційного суду заяву, до якої додало виправлену апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Заява мотивована тим, що 28 грудня 2021 року у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, тоді як мотиви ухваленого судового рішення були наведені в повному тексті додаткового рішення суду, яке АТ «Укрзалізниця» отримало лише 09 червня 2022 року.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
АТ «Укрзалізниця» на додаткове рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року відмовлено.
 
Ухвала мотивована тим, що представник АТ «Укрзалізниця» достовірно був обізнаний про наявність відкритого провадження у справі, оскільки брав участь у її розгляді в суді першої інстанції та був присутнім під час ухвалення додаткового рішення. 14 січня 2022 року і 14 лютого 2022 року звертався 
з апеляційними скаргами на рішення суду від 28 грудня 2021 року та ухвалу суду від 28 грудня 2021 року. Однак апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції від 28 грудня 2021 року подано лише 08 липня 2022 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження. Разом з тим заявник не зазначає, які саме обмеження перешкоджали поданню апеляційної скарги 
у період із 28 грудня 2021 року до 08 липня 2022 року.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг
 
27 березня 2023 року представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат 
Лазаренко В. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 
07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
22 лютого 2023 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що Дніпровський апеляційний суд не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 05 червня 
2019 року у справі № 9901/847/18, та розглянув апеляційну скаргу, яка була підписана та подана особою, яка не мала відповідних повноважень. 
АТ «Укрзалізниця» було позбавлено можливості надати відзив на апеляційну скаргу. Постанова ухвалена без урахування заперечень та доводів 
АТ «Укрзалізниця». Суди під час ухвалення оскаржуваних рішень неправильно застосували пункт 1 статті 41 КЗпП України, що призвело до ухвалення незаконних рішень. Заявник указує, що саме на заступника директора 
з інфраструктури було покладено обов?язок забезпечення організації та координації здійснення всіх видів ремонту усіх елементів залізничної колії, забезпечення безперебійного та безпечного руху поїздів із встановленими для цієї дільниці швидкостями, здійснення керівництва роботою підпорядкованих структурних підрозділів, відповідальних за поточне утримання колії в межах встановлених норм.
 
Оскільки адвокат Герман М. М. не мала повноважень представляти інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді, стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є безпідставним. Крім того, заявлена до стягнення сума є необґрунтованою та неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі 
№ 9901/847/18, від 04 липня 2018 року у справі № 369/1923/15, від 26 вересня 2018 року у справі № 346/2946/16-ц, від 18 жовтня 2022 року у справі 
№ 523/14351/20, від 17 лютого 2022 року у справі № 233/270/20, 
від 06 жовтня 2021 року у справі № 305/1001/18, від 18 січня 2018 року 
у справі № 453/1540/15-ц, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, 
від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, від 14 лютого 2019 року 
у справі № 916/24/18, від 16 вересня 2021 року у справі № 200/1887/20-а, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 
№ 755/9215/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
20 квітня 2023 року представник АТ «Укрзалізниця» - адвокат 
Лазаренко В. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в день проголошення додаткового рішення повний його текст заявнику вручено не було. На адресу 
АТ «Укрзалізниця» повний текст додаткового рішення був надісланий нераніше 20 травня 2022 року - дата формування супровідного листа. Повний текст додаткового рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року заявник отримав лише 09 червня 2022 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення. Апеляційна скарга подана 08 липня 2022 року, а тому заявник мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України.
 
Аргументи інших учасників справи
 
09 травня 2023 року, 10 липня 2023 року і 10 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Герман М. М. подала до Верховного Суду відзиви, 
у яких просить касаційні скарги АТ «Укрзалізниця» залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 
2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 
2023 року - без змін.
 
Рух касаційних скарг та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «Укрзалізниця» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року 
івитребувано її матеріали із Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська.
 
10 травня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «Укрзалізниця» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду. 
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційних скарг, урахувавши аргументи, наведені 
у відзивах на касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга АТ «Укрзалізниця» на рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року підлягає залишенню без задоволення, а касаційна скарга АТ «Укрзалізниця» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року - задоволенню з таких підстав.
 
Фактичні обставини справи
 
Наказом голови правління АТ «Укрзалізниця» від 14 лютого 2019 року 
№ 328/ос першого заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Декарчука О. М. призначено на посаду заступника директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» 
АТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору строком на 1 рік 
з 18 лютого 2019 року.
 
15 лютого 2019 року між ОСОБА_1 і АТ «Укрзалізниця» в особі голови правління Кравцова Є. П. та члена правління ОСОБА_3 укладено трудовий договір № 34-2019.
 
Згідно з пунктом 2.1 посадової інструкції заступника директора регіональної філії з інфраструктури ОСОБА_1 , затвердженої директором регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» 18 лютого 2019 року, позивач організовує, координує та несе відповідальність за забезпечення утримання колійного господарства, здійснення всіх видів ремонту усіх елементів залізничної колії (земляного полотна, верхньої будови, штучних споруд та інших влаштувань колії) в межах філії, створення умов, які забезпечують безперебійний та безпечний рух поїздів із встановленими для даної дільниці швидкостями. 
 
29 березня 2021 року о 14:48 год на 1058 км ПК 8 непарної колії перегону Славгород - Південий - Новогупалівка регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» сталась аварія у вигляді сходження шести вагонів поїзду № 731 (HRCS2-008) сполученням Київ - Запоріжжя.
 
Наказом в.о. голови правління АТ «Укрзалізниця» призначено проведення службової перевірки за цим фактом.
 
За результатами службової перевірки комісія дійшла висновку, що причиною транспортної події - сходження шести вагонів поїзда № 731 (HRCS2-008) став зсув решітки безстикової колії під рухомим складом на величину до 930 мм відносно осі в сторону парної колії. Причина зсуву - втрата стійкості безстикової колії під час усунення відхилення у плані за допомогою гідравлічних приладів за наявності стискуючих напружень у правій плиті безстикової колії. Ухвалено підготувати подання на ім`я в.о. голови правління АТ «Укрзалізниця» про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_1 .
 
Наказом АТ «Укрзалізниця» від 05 травня 2021 року № 4 звільнено 
ОСОБА_1 , заступника директора регіональної філії з інфраструктури регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», 06 травня 2021 року за одноразове грубе порушення трудових обов?язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року відповідають.
 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений 
у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови 
у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння 
у збереженні роботи.
 
Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).
 
Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що 
у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
 
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені статтями 40, 41 КЗпП України.
 
Відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
 
Важливою умовою застосування пункту 1 статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості.
 
Під разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі та вчиненою саме одноразово (одну дію або бездіяльність). Не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування роботою установи, ослаблення контролю за робою підлеглих» тощо. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 305/1001/18 (провадження № 61-3286св21), від 28 липня 2022 року у справі № 216/3852/20 (провадження № 61-2822св22).
 
Також у постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі 
№ 466/6109/18 (провадження № 61-19125св19) зазначено, що якщо порушення має тривалий, а не разовий характер, зокрема, неналежне керівництво роботою ввіреного підрозділу, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо, то це не дає підстав для звільнення керівника за пунктом 1 статті 41 КЗпП України.
 
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився 
й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що наказ АТ «Укрзалізниця» від 05 травня 2021 року № 4 взагалі не містить сформульованого одноразового грубого порушення трудових обов`язків, яке стало причиною для звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України. Саме по собі посилання в наказі на внутрішні документи відповідача, які були складені під час проведення службової перевірки, не дає можливості встановити, яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків допустив ОСОБА_1 . Відповідач не довів причинно-наслідкового зв?язку між настанням аварії та рішеннями/діями чи бездіяльністю позивача. Не доведено факту разового невиконання посадових обов`язків, вимог внутрішніх нормативних документів, законодавства України, наявності вини 
у настанні надзвичайної події на залізничному транспорті.
 
Таким чином, установивши, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу, поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
 
Аргументи заявника про те, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано адвокатом Герман М. М., яка не мала повноважень її підписувати та подавати, є безпідставними, оскільки до апеляційної скарги додано ордер, згідно з яким ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 13 травня 2021 року № 01-13-05/21 має право надавати правову допомогу у Дніпровському апеляційному суді (т. 4, а. с. 181).
 
Вирішуючи питання про стягнення з АТ «Укрзалізниця» витрати на професійну правничу допомогу, апеляційний суд врахував співмірність суми із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг.
 
Аргументи заявника про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду у справах, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені у цій справі, не суперечать висновкам, зробленим 
у справах, що наведені заявником у касаційній скарзі.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги АТ «Укрзалізниця» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року 
в незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
22 лютого 2023 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 
21 березня 2023 року
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Укрзалізниця» на додаткове рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року, апеляційний суд зробив висновок про те, що представник АТ «Укрзалізниця» апеляційну скаргу подав 08 липня 2022 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження. Разом з тим заявник не зазначив, які саме обмеження перешкоджали поданню апеляційної скарги у період з 28 грудня 2021 року до 08 липня 
2022 року.
 
Проте з таким висновком не можна погодитись з наведених далі підстав.
 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Водночас забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених нормами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
 
Отже, законом імперативно встановлено, що учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
 
Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 15 березня 
2023 року у справі № 355/49/21.
 
У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення - в електронній формі у порядку, встановленому законом 
(у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса 
в особи відсутня. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня (частини третя, п`ята статті 272 ЦПК України).
 
Відповідно до підпункту 15.16 підпункту 15 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 
30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
 
При цьому відповідно до підпункту 15.14 підпункту 15 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення 
в паперовій формі.
 
Наведені норми свідчать про те, що суд першої інстанції зобов`язаний був відповідно до закону вручати і надсилати судові рішення у паперовій формі рекомендованим листом.

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 січня 
2021 року у справі № 260/1888/20, від 19 лютого 2021 року у справі 
№ 909/541/19, від 31 березня 2021 року у справі № 240/13092/20, від 09 квітня 2021 року у справі № 500/90/19, від 14 квітня 2021 року у справі 
№ 205/1129/19, від 19 травня 2021 року у справі № 910/16033/20 та від 
19 жовтня 2022 року у справі № 369/16324/20.
 
Із матеріалів справи відомо, що 28 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська проголосив лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення (т. 4, а. с. 155).
 
Згідно з розпискою від 28 грудня 2021 року представник АТ «Укрзалізниця» - Галагур З. А. отримав копію вступної та резолютивної частини додаткового рішення від 28 грудня 2021 року (т. 4, а. с. 156).
 
11 січня 2022 року складено повний текст додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року.
 
14 травня 2022 року представник АТ «Укрзалізниця» - Гайдаєнко Т. В.  звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про надсилання копії додаткового рішення від 28 грудня 2021 року, оскільки товариство його не отримувало (т. 5, а. с. 2).
 
20 травня 2022 року супровідним листом Бабушкінський районний суд 
м. Дніпропетровська направив представнику АТ «Укрзалізниця» - 
Гайдаєнку Т. В. копію додаткового рішення від 28 грудня 2021 року 
(т. 5, а. с. 3).
 
Виходячи з норм статті 272 ЦПК України, надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться 
у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим (постанова Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 548/467/20).
 
Копію додаткового рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року представник АТ «Укрзалізниця» - Гайдаєнко Т. В. отримав 09 червня 2022 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення (т. 5, а. с. 258).
 
Апеляційна скарга подана 08 липня 2022 року (т. 5, а. с. 210).
 
Визнаючи неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені заявником, апеляційний суд не врахував, що особа має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому відповідного рішення суду.
 
Апеляційний суд зазначеного не врахував та відмовив у відкритті апеляційного провадження без належних правових підстав, що не відповідає принципу верховенства права, а також порушив право заявника на апеляційне оскарження судового рішення як складову частину права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Вказане призвело до порушення норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою, що є підставою для її скасування та направлення справи до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу 
АТ «Укрзалізниця» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Водночас касаційну скаргу АТ «Укрзалізниця» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року слід залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року в незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 406, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року залишити без задоволення.
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року задовольнити.
 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року в незміненій частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року залишити без змін.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська        	
Судді: 	А. Ю. Зайцев        	
 	Є. В. Коротенко        	
 	В. М. Коротун        	
 	М. Ю. Тітов