Постанова       
Іменем України
 
08 листопада 2023 року              
м. Київ
 
справа № 201/3254/18
провадження № 61-4794св23  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 , 
відповідачі: державний реєстратор Філії комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву Лата Дмитро Олександрович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року у складі судді Єлісєєвої Т. Ю. та постанову Дніпроського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у складі колегії суддів: Городнича В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до державного реєстратора Філії комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву Лата Д. О. (далі - державний реєстратор), Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна із чужого володіння, визнання незаконним зняття особи із реєстраційного обліку та його поновлення.
Позов мотивований тим, що 30 березня 2005 року вона на підставі договору купівлі-продажу серії ВСА № 320889, реєстр № 2-291, придбала квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на указане нерухоме майно зареєстроване у відповідному реєстрі 20 квітня 2005 року.
03 липня 2007 року між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено кредитний договір № 0301/0707/88-298, згідно якого вона отримала грошові кошти в розмірі 250 000,00 дол. США. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання взятих грошових зобов`язань з боку ОСОБА_1 , між нею та банком укладено іпотечний договір № 0301/0707/88-298-Z-1, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 (далі - квартира) передана Банку в іпотеку, про що були внесені відповідні записи до реєстру іпотек та заборон на відчуження нерухомого майна.
ОСОБА_1 взяті на себе грошові зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка була стягнута з неї в судовому порядку, на суму 2 245 164,26 грн. В рамках виконавчого провадження на квартиру було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження.
08 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 0301/0707/88-298-Z-1 від 03 липня 2007 року. 14 грудня 2012 року на адресу ОСОБА_1 направлено лист № 0031991 про те, що ПАТ «Сведбанк» передав право вимоги в рамках кредитного договору № 0301/0707/88-298 від 03 липня 2007 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
21 березня 2018 року до квартири прибули представники ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та надали інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої право власності на квартиру було перереєстровано за новим власником, а саме за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки серія та номер 2886, виданий приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В. від 03 липня 2007 року, договір про відступлення права вимоги серія та номер 6970, виданий 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Заєць І. О.
За адресою: АДРЕСА_1 станом на 23 березня 2018 року було зареєстровано дві особи: позивач ОСОБА_1 та її дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З джерел Інтернет позивачу стало відомо, що 03 березня 2018 року скасовано акредитацію комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, що вказує на протизаконність, злочинність намірів та дій ТОВ «ФК «Вектор Плюс» з метою будь-якими методами отримати зареєстроване право власності на квартиру.
Просила суд: 
визнати дії державного реєстратора по вчиненню реєстраційних дій щодо реєстрації в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, права власності на квартиру незаконними; 
скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею 228,9 кв. м, яке зареєстроване за ТОВ «ФК «Вектор Плюс»; 
визнати незаконним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
поновити державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано дії державного реєстратора по вчиненню реєстраційних дій щодо реєстрації в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» незаконними.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 25138298 від 05 березня 2018 року на квартиру, загальною площею 228,9 кв. м, яке зареєстроване за відповідачем ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
Витребувано із чужого незаконного володіння відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» квартиру на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за вказаною адресою.
Визнано незаконним зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 за заявою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та поновлено державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнено з державного реєстратора на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 940,00 грн.
Стягнено з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 940,00 грн.
Стягнено з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 940,00 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи, що на момент здійснення перереєстрації права власності на квартиру із ОСОБА_1 на ТОВ «ФК «Вектор Плюс» державним реєстратором 05 березня 2018 року акредитація указаного суб`єкту державної реєстрації була вже скасована згідно із наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2018 року № 604/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - комунального підприємства «Рожівське», перереєстрація права власності на вказану квартиру відбулося із грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що в свою чергу призвело до порушення права власності позивача, тому позовні вимоги належить визнати обґрунтованими в цій частині та задовольнити їх.
Також встановлено, що зняття із реєстрації ОСОБА_1 відбулося на підставі заяви нового власника квартири- ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Такої підстави для зняття із реєстрації особи як «заява власника» згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року із наступними змінами та Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру від 02 березня 2016 року № 207 не визначено. Тому право позивача повинно бути відновлене шляхом поновлення реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року залишено без задоволення.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Дніпроського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено частково. 
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року в частині витребування нерухомого майна та визнання незаконним зняття особи із реєстраційного обліку та поновлення державної реєстрації скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Стягнено з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та державного реєстратора на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн з кожного.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 057,20 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що 03 березня 2018 року скасовано акредитацію КП Рожівської сільської ради «Рожівське» щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна (т. 1, а. с. 14, 56, 155-158). Перереєстрацію права власності на квартиру з позивача ОСОБА_1 на відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснено державним реєстратором 05 березня 2018 року. Разом з цим, Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу № 604/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - КП «Рожівське» 03 березня 2018 року, що є вихідним днем. Доказів про те, що вказаний наказ було доведено до відома КП «Рожівське», в тому числі і державного реєстратора, в період з моменту винесення наказу (03 березня 2018 року) до здійснення державним реєстратором реєстраційних дій (05 березня 2018 року) матеріали справи не містять. Відповідно до частини третьої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, передбачені пунктами 3-5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Тобто, в цьому випадку строк виконання наказу Міністерства юстиції України був до 09 березня 2018 року. Доступ до державних реєстрів забезпечується через ідентифікатор доступу, при цьому, здійснюючи 05 березня 2018 року перереєстрацію права власності на спірне майно, ідентифікатор доступу державного реєстратора заблоковано чи анульовано не було, він був активний (чинний). Доказів, які б спростовували вказані обставини, матеріали справи не містять. Згідно з відомостями ЄДРСР наказ Міністерства юстиції України № 604/5  від 03 березня 2018 року оскаржувався КП «Рожівське» в судовому порядку.
З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що перереєстрація права власності на спірну квартиру відбулась із грубим порушенням вимог чинного законодавства України. Доводи апеляційної скарги стосовно вказаного питання є обґрунтованими та враховані судом апеляційної інстанції.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування рішення про державну реєстрації виходячи з наступного.
Оскільки ціна предмета іпотеки, право власності на який реєструється за іпотекодержателем в позасудовому порядку, є істотною обставиною, що має правові наслідки для сторін забезпеченого іпотекою зобов`язання, тому пункт 57 Порядку № 1127 на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, повинен застосовуватись із урахуванням положень статті 37 Закону № 898-IV, а саме: іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Отже, ціна предмета іпотеки на час вчинення реєстраційної дії (звернення стягнення на предмет іпотеки) визначена не була, що свідчить про недотримання положень частини третьої статті 37 Закону № 898-IV. Тому державна реєстрація права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем проведена за відсутності відомостей про вартість предмета іпотеки, визначеної на момент такого набуття, що є підставою для скасування рішення про таку реєстрацію, а дії реєстратора слід визнати незаконними, оскільки останнім з огляду на зміст положень статей 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37 Закону № 898-IV було прийнято рішення про державну реєстрацію прав без здійснення належної перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Твердження позивача про те, що іпотечний договір не містить застереження колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються змістом договору іпотеки.
Суд першої інстанції встановив, що зняття із реєстрації позивача ОСОБА_1 відбулося на підставі заяви нового власника квартири - ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Разом з цим, матеріали цієї справи не містять заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про зняття з реєстрації позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що ці обставини були встановлені судом на підставі припущень, а не належних та допустимих доказів. Крім того, доказами наявними в матеріалах цієї справи спростовується факт зняття з реєстрації позивача ОСОБА_1 за вказаною адресою, а саме: копією паспорту позивача ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 47 зв., 147), і будь-які відомості щодо зняття її з реєстрації за вказаною адресою відсутні. Тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю.
Суд першої інстанції також своїм рішенням витребував із чужого незаконного володіння відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» квартиру на користь ОСОБА_1 , проте позивач не заявляла такої позовної вимоги, а тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що також є підставою для скасування рішення суду.
Аргументи учасників справи
У квітні 2023 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині, залишеній без змін апеляційний судом, і постанову апеляційного суду скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.
Касаційна скарга мотивована тим, що станом на 05 березня 2021 року державний реєстратор фактично мав доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права шляхом використання власного ідентифікатору доступу. Будь-яких доказів, що винесений в суботу 03 березня 2018 року наказ № 604/5 був доведений до державного реєстратора в цей же день, в матеріалах справи немає. Здійснення реєстраційних дій станом на 05 березня 2018 року не суперечить чинному законодавству, оскільки рішення про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття (в цьому випадку не пізніше 09 березня 2018 року). Судами фактично не досліджено наказ, який став підставою для скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; суд посилається тільки на інформацію, розміщену в мережі інтернет; не встановлено дати анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; не враховано, що адвокат позивача звертався до Міністерства юстиції зі скаргою щодо спірної ситуації (арк. справи 108), однак не надав інформацію про результат розгляду такої скарги; не враховано, що судом у іншій справі було зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 03 березня 2018 № 604/5. Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, а висновок апеляційного суду в цій частині є вірним.
Також суди обох інстанцій не звернули увагу на наступне. Доводи позивача в зводяться до протиправності (на його думку) дій суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав - державного реєстратора. Зі змісту зазначеного доводу та обраного способу захисту порушених прав вбачається, що дослідженню підлягають не спірні договірні правовідносини, а дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Тому щодо зазначеного має місце публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів. Отже, вказані доводи позивача щодо порушення порядку державним реєстратором державної реєстрації не можуть бути підставою для задоволення позову у цій цивільній справі.
В позовній заяві будь-який доводів та доказів щодо оцінки предмета іпотеки позивачем не надавались, суд першої інстанції ніяких висновків в цій частині не робив, реєстраційну справи не витребовував та не досліджував. Але апеляційний суд з невідомих причин робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування рішення про державну реєстрації, оскільки ціна предмета іпотеки на час вчинення реєстраційної дії (звернення стягнення на предмет іпотеки) визначена не була, що свідчить про недотримання положень частини третьої статті 37 Закону № 898-IV. Апеляційний суд не лише вийшов за межі позовних вимог, а за відсутності доказів зробив такий висновок на основі власних припущень, тому необґрунтовано залишив без змін рішення суду першої інстанції з цих підстав.
Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі. У задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про зупинення дії заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року відмовлено.
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права - пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 520/8982/18, від 23 січня 2019 року у справі №306/1224/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі № 914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 921/353/19).
Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення судів оскаржуються в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що30 березня 2005 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу серії ВСА № 320889, реєстр № 2-291, придбала квартиру АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано у відповідному реєстрі 20 квітня 2005 року.
03 липня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» укладено кредитний договір № 0301/0707/88-298, згідно якого ОСОБА_1 отримала 250 000,00 дол. США.
Цього ж дня, з метою забезпечення виконання взятих грошових зобов`язань з боку ОСОБА_1 , між нею та банком укладено іпотечний договір № 0301/0707/88-298-Z-1, відповідно до якого квартира була передана банку в іпотеку, про що, були внесені відповідні записи до реєстру іпотек та заборон на відчуження нерухомого майна.
Відповідно до пункту 12 договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення в один з наступних способів: 12.1 за рішенням суду; 12.2 у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 12.3. згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього договору.
Згідно пункту 12.3.1. договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності.
08 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами.
05 травня 2016 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало нотаріусу КМНО Щелкову Д. М. заяву про передачу ОСОБА_1 про те, що АТ «Сведбанк» уклало з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» договір факторингу за яким відступлено право вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також в заяві зазначено вимогу про погашення ОСОБА_1 протягом тридцяти днів заборгованості у розмірі 214 589,00 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 04 травня 2016 року складає 5 407 835,93 грн - заборгованість за тілом кредиту; 151 807,06 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 04 травня 2016 року складає 3 825 674,54 грн - штрафні санкції, та повідомлення про те, що у випадку невиконання цієї вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
05 травня 2016 року ПН КМНО Щелков Д. М. за вих. № 328 на адресу ОСОБА_1 надіслав вказану заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
29 липня 2016 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на адресу ОСОБА_1 направило вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, в якому також повідомляє, що у разі невиконання вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Законом України «Про іпотеку».
10 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на адресу ОСОБА_1 направило фінансову пропозицію.
05 березня 2018 року державним реєстратором здійснено перереєстрацію права власності квартиру. Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер 2886, виданий приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В. В. від 03 липня 2007 року, договір про відступлення права вимоги, серія та номер 6970, виданий 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Заєць І. О. 
Позивачу з джерел Інтернет позивачу стало відомо, що 03 березня 2018 року скасовано акредитацію КП Рожівської сільської ради «Рожівське» щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна. Вказане також підтверджується листом Міністерства юстиції України від 22 червня 2018 року № 24923/19537-33-18/19.3.2.
Згідно листа Міністерства юстиції України від 22 червня 2018 року № 24923/19537-33-18/19.3.2 відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Умови, підстави та процедура проведення акредитації суб`єктів державної реєстрації визначено Порядком акредитації суб`єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб`єктів вимогам акредитації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1130. Акредитація суб`єктів державної реєстрації та моніторинг відповідності таких суб`єктів вимогам акредитації здійснюється Міністерством юстиції України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 03 березня 2018 року Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі Наказу № 604/5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - комунального підприємства «Рожівське».
Здійснюючи 05березня 2018 року перереєстрацію права власності на спірне майно, ідентифікатор доступу державного реєстратора заблоковано чи анульовано не було, він був активний (чинний). 
Позиція Верховного Суду
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). 
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року по справі № 752/3612/19 (провадження № 61-1129св20) вказано, що «позивач заявив вимогу про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності до державного реєстратора. Суди вважали останнього належним відповідачем. Натомість, третя особа - іпотекодержатель, за яким було зареєстровано право власності на спірну квартиру, вважає, що належним відповідачем у цій справі має бути саме особа, за якою зареєстровано право власності на предмет іпотеки, оскільки її права порушуються скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .[...] Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем і третьою особою з приводу порушення права позивача на квартиру внаслідок дій третьої особи щодо реєстрації за нею такого права. Отже, позовна вимога про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки не може бути звернена до державного реєстратора філії Комунального підприємства «Результат» Миронівської міської ради у місті Києві Коровайко О. С., якого позивач визначив відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Вирішуючи спір, суди не звернули уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, проте вирішили спір по суті. Належним відповідачем у справі є АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», за яким зареєстровано речове право на належне позивачу майно, яке він передав в іпотеку банку. Встановлюючи обставини та надаючи правовий аналіз заявленим у справі вимогам, суд першої інстанції у рішенні не дав неналежної оцінки суб`єктному складу судового процесу та вирішив спір до державного реєстратора філії Комунального підприємства «Результат» Миронівської міської ради у місті Києві Коровайко О. С., якого позивач визначив відповідачем. Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не дав належної правової оцінки твердженням банку про те, що саме він має бути відповідачем у цій справі. Висновки апеляційного суду, що позов заявлено до державного реєстратора як належного відповідача є помилковими». 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) вказано, що:
«102. Якщо позивач (іпотекодавець) вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.
110. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту.
111. Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
112. Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
114. Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за АТ «Мегабанк», заявлені ним позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 30.12.2019 опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.
115. Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
116. Слід ще раз звернути увагу, що судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою».
У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між  ОСОБА_1  та ТОВ «ФК «Вектор Плюс»щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Державний реєстратор у такому спорі є неналежним відповідачем. Тому судові рішення в цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до державного реєстратора.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»).
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини перша, друга статті 37 Закону України «Про іпотеку»).
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (частина третя статті 37 Закону України «Про іпотеку»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), на яку є посилання у касаційній скарзі, вказано, що «ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 10 вересня 2016 року) не проводилась. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 520/8982/18 (провадження № 61-8498св21) зроблено схожий висновок та зазначено, що «відсутність оцінки предмету іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведеної державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, що є підставою для скасування такої реєстрації. Подібні за змістом висновки, із посиланням на вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі № 914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 921/353/19. Отже, ціна предмета іпотеки на час вчинення реєстраційної дії (звернення стягнення на предмет іпотеки) визначена не була, що свідчить про недотримання положень частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку»».
Функціональним призначенням процедурних норм є «обслуговування» приватно-правових норм. З урахуванням того, що процедурні норми виконують тільки функцію «обслуговування» приватно-правових норм, то у разі якщо існує суперечність, то вона має вирішуватися на користь приватно-правової норми (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина перша, друга статті 264 ЦПК України). 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (статті 367 ЦПК України).
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21). 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
У справі, що переглядається:
апеляційний суд вказав на помилковість висновку суду першої інстанції, що перереєстрація права власності на спірну квартиру відбулась із порушенням вимог статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку з тим, що наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2018 року № 604/5 скасовано акредитацію суб`єкта державної реєстрації - КП «Рожівське». Апеляційний суд зробив правильний висновок, що зазначені доводи позивача не є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», проте не врахував, що правовідносини між позивачем та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо звернення стягнення на спірну квартиру мають договірний характер та регулюються актами цивільного законодавства, якими у розумінні статті 4 ЦК України не є положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших нормативно-правових актів стосовно порядку акредитації суб`єктів державної реєстрації. Порушення державним реєстратором таких правових норм не може нести будь-яких негативних наслідків для особи, яка такого порушення не вчиняла та не свідчить про порушення іпотекодержателем порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку;
апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що іпотечний договір не містить іпотечного застереження, оскільки вони спростовуються змістом договору іпотеки(пункт 12.3. договору іпотеки). Разом з тим вказав, що ціна предмета іпотеки на час вчинення реєстраційної дії (звернення стягнення на предмет іпотеки) визначена не була, що свідчить про недотримання положень частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з чим зробив висновок про порушення іпотекодержателем порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем і залишив без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс»;
апеляційний суд не врахував, що недотримання відповідачем положень частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» щодо не проведення оцінки предмета іпотеки на час звернення стягнення на нього не було підставою позову  ОСОБА_1 , відповідно така підстава не була предметом розгляду в суді першої інстанції. Аналіз матеріалів справи свідчить, що позовна заява таких аргументів не містить, позивач підстав позову не змінював, ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи апеляційним судом сторона позивача таких доводів не наводила, сторони відповідних доказів не подавали і які судами не витребовувались, відповідні обставини судами не досліджувались. Тому є необґрунтованим висновок апеляційного суду про недотримання відповідачем положень частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» як підстави для задоволення позову в оскарженій частині.
За таких обставин та в межах підстав позову ОСОБА_1 суди не встановили порушення іпотекодержателем порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, що є підставою для відмови у позові в оскарженій частині. Тому рішення судів в частині задоволених позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення в частині задоволених позовних вимог про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Тому понесені ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судові витрати у зв`язку з поданням апеляційної скарги у розмірі 3 171,00 грн та касаційної скарги у розмірі 3 760,00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 . 
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Філії комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву Лата Дмитра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 25138298 від 05 березня 2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»судові витрати на сплату судового збору в сумі 6 931,00  грн. 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року в скасованих частинах втрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     І. О. Дундар
 
Є. В. Коротенко 
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук